справа № 361/3494/25
провадження № 22-ц/824/10710/2025
головуючий у суді І інстанції Гізатуліна Н.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
     24 червня 2025 року                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 квітня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:
 
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою та просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду із даною заявою і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 квітня 2025 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.
Не погоджуючись із указаною ухвалою  ОСОБА_1  звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.
Частиною 2 ст. 367 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Вирішуючи питання про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було надано доказів на підтвердження заявлених вимог. Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, зазначила, що дитина проживає з нею, проте на підтвердження зазначеного факту належних доказів до заяви не додала.
У своїй апеляційній скарзі заявник посилається на те, що судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, оскільки заявником надано достатньо доказів на підтвердження заявленої вимоги, а саме надано витяг з реєстру територіальної громади щодо реєстрації малолітньої ОСОБА_3 .
Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ також може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені у ст. 163 ЦПК України.
Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: 
1) найменування суду, до якого подається заява; 
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 
3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 
4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 
5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Частиною 3 ст. 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 
1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 
2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 
3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 
4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу просила суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду із даною заявою і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 2 ст. 160 ЦПК України визначено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
В даному випадку заявником при зверненні до суду із заявою про стягнення аліментів було надано докази на підтвердження того, що малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своєю матір`ю - заявником          ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про право заявника на звернення до суду за видачею судового наказу про стягнення аліментів.
Підстави для відмови у видачі судового наказу визначені у статті 165 ЦПК України.
Так, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.
В даному випадку заявником при зверненні до суду першої інстанції було надано докази на підтвердження того, що стягувач та боржник перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із своєю матір`ю - заявником ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, підстави вважати, що заявником не надано доказів на підтвердження виникнення у неї права грошової вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, відсутні. 
Більш того, апеляційній суд звертає увагу на те, що наявність спору між батьками (якщо такий буде) щодо місця проживання малолітньої  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не унеможливлює стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким на законних підставах проживає донька та на утриманні якого вона знаходиться до набрання законної сили судовим рішенням про визначення місця проживання дитини.
Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали
В даному випадку оскаржувана ухвала суду була постановлена помилково, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 квітня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий                                                                 Т.О. Писана
 
Судді                                                                             К.П. Приходько
 
                                                                                       С.О. Журба