Справа № 301/1952/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України

19 червня 2025 року м. Ужгород

 Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,
       суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,
       з участю секретаря судового засідання: Голубєва Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герасько Лариса Юхимівна, на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2023 року та додаткове рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2023 року, та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, на додаткове рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2023 року, ухвалені суддею Гичка О.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного підприємства СЕТАМ, приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу про проведення електронних торгів та скасування свідоцтва про право власності та державної реєстрації

встановив:

        липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , державного підприємства СЕТАМ, приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу про проведення електронних торгів та скасування свідоцтва про право власності.
Позовні вимоги мотивував тим, що 29.11.2005 між ним та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-Інвестиційний банк» було укладено кредитний договір № 190/7-05 на суму 125 000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20% річних з кінцевим погашенням заборгованості 28.11.2025. В якості забезпечення вимог за Кредитним договором № 190/7-05 від 29.11.2005 приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Ожеледа П.М. був посвідчений іпотечний договір 30.11.2005, укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-Інвестиційний банк» та ОСОБА_1 . Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 06.03.2014 визнано недійсним іпотечний договір 30.11.2005, укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-Інвестиційний банк» та ОСОБА_1 цим же рішенням суду накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 .
       Рішенням Іршавського районного суду від 21.04.2017 задоволені позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 116 674,70 грн заборгованості за кредитом, 86 872,17 грн по відсотках, 44 795,12 грн пені, а всього на суму 248 341,99 грн та судовий збір.
       Згідно постанови апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Іршавського районного суду від 21.04.2017 змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 190/7-05 від 29.11.2005 станом на 01.01.2014 в загальній сумі 215 781,89 грн, з яких: 116 674,70 грн – заборгованість за кредитом, 86 872,17 грн – заборгованість за відсотками, 12 235,01 грн – пеня. У задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 2 157,82 грн судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.
       Постановою Верховного суду від 19.08.2020 постанову апеляційного суду Закарпатської області від 05.09.2018 було скасовано, в частині позовних вимог щодо стягнення пені відмовлено, а справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками.
       31.10.2018 був виданий виконавчий лист № 301/278/14-ц. Виконавчий лист було передано для примусового виконання. Згідно постанови приватного виконавця Ярошевського Д.А. від 04.07.2019 виконавчий лист повернуто стягувачу. Після цього на адресу боржника ОСОБА_1 жодного повідомлення від приватного виконавця не надходило.
У кінці листопада 2021 року ОСОБА_1 стало відомо, що належний йому на праві власності будинок АДРЕСА_1 вже зареєстрований на іншу особу - ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва серії №984, виданого 04.09.2020, видавник: приватний нотаріус Ожеледа П.М., Іршавський районний нотаріальний округ.
З відкритих джерел стало відомо, що будинок АДРЕСА_1 , який належав на праві власності ОСОБА_1 відчужений на торгах, які відбулися 29.07.2020. Переможець цих торгів ОСОБА_2 стала власником належного ОСОБА_1 будинку. Жодних повідомлень та будь-яких листів про проведення торгів ОСОБА_1 не надходило.
       Вважає, що електронні торги належного ОСОБА_1 будинку відбулися незаконно та з грубим порушенням прав власності на житловий будинок, де зареєстрована та проживає сім`я ОСОБА_1 . Вартість належного ОСОБА_1 житлового будинку значно занижена, а саме, визначена вартість в сумі 213 520 грн. Приблизна вартість такого житлового будинку в місті Іршава за даними інтернет сайтів складає до 900 000 гривень, експерт, який проводив оцінку майна не знайомився з будинком та не мав доступу до нього, що є порушенням ст.11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Також виконавець у строк не пізніше 5 робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна. Саме ці вимоги Порядку були порушені приватним виконавцем – жодного документу ОСОБА_1 не надсилалося, з результатами визначення вартості житлового будинку не знайомий і такі приватним виконавцем не надсилалися.
       При цьому зазначає, що враховуючи те, що судове рішення, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу нерухомого майна на оспорюваних електронних торгах скасовано, то такі торги мають бути визнані недійсними, так як вони порушили законні майнові права позивача.
З врахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив суд визнати електронні торги з реалізації житлового будинку АДРЕСА_1 недійсними та скасувати протокол про проведені електронні торги від 29.07.2020 №493770, акт про проведені електронні торги та свідоцтво про право власності від 04.09.2020 на житловий будинок АДРЕСА_1 видане приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Ожеледа П.М. на ОСОБА_2 та його державну реєстрацію.

       Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

       Додатковим рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

       Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герасько Л.Ю., подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати такі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.
       Вказує, що для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
       Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказує, що постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 отримав 19.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що на повідомленні на яке посилається суд, стоїть печатка пошти 20 березня 2020 року і замість підпису ОСОБА_1 зазначено просто прізвище, що викликає обґрунтований сумнів в отриманні такого листа.
Вказує, що вартість належного ОСОБА_1 житлового будинку значно занижена, а саме визначена вартість в сумі 213 520 грн. Приблизна вартість такого житлового будинку в місті Іршава за даними інтернет сайтів складає до 900 000 грн. Експерт, який проводив оцінку майна не знайомився з будинком та не мав доступу до нього,що є порушенням статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
       При цьому слід врахувати те, що, судове рішення, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу нерухомого майна на оспорюваних електронних торгах, скасовано, то такі торги мають бути визнані недійсними, так як вони порушили законні майнові права позивача.
Верховний суд неодноразово в ухвалених постановах підкреслював, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів.

        ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В.В., подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Вказує, що доводи позивача щодо неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження повністю спростовуються матеріалами справи, адже боржник не тільки отримував всю кореспонденцію від приватного виконавця, але і проставляв свої особисті підписи на протоколі виконавця. 03 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А., здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 та у присутності боржника ОСОБА_1 , а саме описано житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належав боржнику ОСОБА_1 , в якій боржник розписався про отримання постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, розписався про те, що попереджений про відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного та арештованого майна, розписався про роз`яснення йому про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості арештованого майна (житлового будинку) з стягувачем.
       15.06.2020 на адресу приватного виконавця надійшов висновок про вартість майна боржника ( ОСОБА_1 ), того ж дня приватним виконавцем було направлене повідомлення №01-29/3544/20 про результати визначення вартості арештованого майна з копією висновку про вартість арештованого майна від 15.06.2020 сторонам виконавчого провадження.
       Відповідно до поштового відправлення №89600009289340 від 18.06.2022 на адресу: АДРЕСА_1 надійшла постанова про звернення стягнення на майно боржника, згідно якої звернуто стягнення на житловий будинок, що знаходиться: АДРЕСА_1 . 19.06.2020 була надіслана заява до ДП "СЕТАМ" про реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
       Наголошує, що позивач не заявив жодну судову експертизу з приводу визначення ринкової вартості майна на час його продажу на торгах. Також не було ініційовано проведення рецензії спірної оцінки. А тому, будь-які доводи позивача про «заниження» вартості майна є нічим іншим, ніж довільні припущення, нічим і ніким не доведені.
       Прилюдні торги відбулися 29 липня 2020 року, тобто за три тижні до того, як основні рішення судів про стягнення боргу були скасовані касаційним судом. Тому, посилання позивача на те, що рішення судів скасовані - не має жодного юридичного значення по справі, адже прилюдні торги були проведені ще до ухвалення постанови Верховним Судом у справі № 301/278/14-ц.
        ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В.В., подала апеляційну скаргу на додаткове рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2023 року в якій просить змінити таке в частині стягнутих витрат на професійну правничу допомогу та стягнути на користь відповідача 15 000 грн. Вказує, що в обґрунтування витрат на правничу допомогу представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Нечаєвим В.В. надано: Договір про надання правової допомоги від 17 січня 2023 року, акт №1 здачі-приймання наданих послуг за Договором від 17 січня 2023 року про надання правової допомоги, фіскальний чек від 20.06.2023 на суму 15 000 гривень. Проте, суд не погодився із визначеною сумою у 15 000 грн, оскільки вважав, що така сума є не співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг.
       Однак, матеріали справи не містять клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.
       Таким чином, клопотання представника відповідача про розподіл судових витрат підлягає задоволенню, а саме, з позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу за подачу відзиву, що підтверджуються доданими до відзиву доказами.

       У дане судове засідання з`явився відповідач приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
       Позивач ОСОБА_1 повідомлений шляхом надіслання судової повістки поштовими засобами зв`язку про що свідчить рекомендоване повідомлення від 05.05.2025 з відміткою про вручення.
       Адвокат Герасько Л.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , повідомлена шляхом надіслання електронної повістки на її електронну адресу, що підтверджується довідками від 24.04.2025 (Т.4 а.с.100, 104).
       Адвокат Нечаєв В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , повідомлений шляхом надіслання повістки на його особисту електронну адресу та в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки від 24.04.2025 (Т.4 а.с.101, 105).
       Відповідач ДП «Сетам» повідомлені шляхом надіслання електронної повістки на їх електронну адресу, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа від 24.04.2025 (Т.4 а.с.99, 103).
       Третя особа ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлені електронною повісткою на їх офіційну електронну адресу від 24.04.2025 (Т.4 а.с.98, 102).
Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

       Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

       Судом апеляційної інстанції встановлено, що 29.11.2005 між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-Інвестиційний банк» було укладено кредитний договір на суму 125 000,00 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 20% річних з кінцевим погашенням заборгованості 28.11.2025. 30.11.2005 в якості забезпечення вимог за даним кредитним договором був посвідчений іпотечний договір в приватного нотаріуса Іршавського районного нотаріального округу.
       Відповідно до рішення Іршавського районного суду від 06.03.2014 на забезпечення виконання Кредитного договору № 190/7-05 від 29.11.2005 накладено арешт на майно, яке було предметом іпотеки, а саме житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , до виконання зобов`язання по поверненню кредиту за Кредитним договором № 190/7-05, укладеним 29.11.2005 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 (Т.1 а.с.30-31). Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.06.2014 рішення Іршавського районного суду від 06.03.2014 залишено без змін (Т.2 а.с.6-7). Рішення суду набрало законної сили.
       Апеляційним судом Закарпатської області 31.10.2018 видано виконавчий лист від 05.09.2018 №301/278/14-ц, відповідно до якого: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 21 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд постановив: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 190/7-05 від 29.11.2005 станом на 01.01.2014 в загальній сумі 215 781,89 грн., з яких: 116 674,70 грн. – заборгованість за кредитом, 86 872,17 грн. – заборгованість за відсотками, 12 235,01 грн. – пеня, та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 2 157,82 грн. судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції (Т.2 а.с.4).
       12.03.2020 на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. надійшла заява стягувача – ТОВ «Кредитні ініціативи» про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №301/278/14-ц виданого 31.10.2018 Апеляційним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 190/7-05 від 29.11.2005 станом на 01.01.2014 в загальній сумі 215 781,89 грн. та судових витрат (Т.2 а.с.3).
       12.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61543529 з примусового виконання виконавчого листа № 301/278/14-ц виданого 31.10.2018 Апеляційним судом Закарпатської області (Т.2 а.с.9).
       12.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 21 793,97 грн. (Т.2 а.с.12-13).
12.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 303,00 грн. (Т.2 а.с.15).
       12.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про арешт майна боржника, а саме - накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника – ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, що становить 240 036,68 грн. (Т.2 а.с.17).
Постанову про відкриття виконавчого провадження, разом з розрахунком основної винагороди приватного виконавця та постанову про арешт майна боржника направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою АДРЕСА_1 (Т.2 а.с.10, 11, 14, 16).
       Постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 отримав 19.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Т.2 а.с.10).
13.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про арешт коштів боржника (Т.2 а.с.23).
       У період з 12.03.2020 по 03.06.2020 приватним виконавцем здійснювалися заходи, щодо розшуку коштів, рухомого та нерухомого майна боржника та зареєстрованих осіб, що проживають разом з боржником у належному йому на праві власності житловому будинку, шляхом надсилання запитів до фінансових установ, реєструючи органів, органів місцевого самоврядування та державних реєстрах (Т.2 а.с.20, 21, 44).
       Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за параметрами запиту ОСОБА_1 , номер інформаційної довідки 212688586 від 16.06.2020 (Т.2 а.с.51-53) встановлено, що за ОСОБА_1 на праві власності зареєстрований житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
       03.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 , та у присутності боржника ОСОБА_1 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме описано житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в якій боржник ОСОБА_1 розписався про те, що попереджений про відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного та арештованого майна, розписався про роз`яснення йому про можливість у 10 денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості арештованого майна з стягувачем (Т.2 а.с.43).
       03.06.2020 під час проведення виконавчих дій боржнику, під розписку, вручено виклик приватного виконавця від 03.06.2020 за №01-29/3304/20, згідно якого, в тому числі, боржника зобов`язано: надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання; достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи, достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах , про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з значенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності, з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб; достовірні відомості про майнові права; копії паспорту громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, довідку про склад сім`ї, документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві власності. Крім того, повідомлено про обов`язок письмово повідомляти про повне або часткове самостійне виконання рішення, виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування, а також про зміну місця роботи (Т.2 а.с.41).
       04.06.2020 представник ТОВ «Кредитні ініціативи» подано заяву до приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності для виготовлення звіту про належну оцінку майна по виконавчому провадженню (Т.2. а.с.45).
       04.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання ТзОВ «Зодчий і К» для участі у виконавчому провадженні, а саме для визначення вартості житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .(Т.2 а.с.48). Копію постанови направлено ОСОБА_1 04.06.2020 (Т.2 а.с.47).
       15.06.2020 на адресу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. надійшов висновок про вартість майна боржника, а саме житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Виконавець звіту ТОВ «Зодчий і К», ринкова вартість об`єкта оцінки, без врахування вартості земельної ділянки становить 251 200 грн. без ПДВ (Т.2 а.с.50).
       15.06.2020 сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення №01-29/3544/20 про результати визначення вартості арештованого майна з копією висновку про вартість арештованого майна від 15.06.2020 (Т.2 а.с.49). ОСОБА_1 дане повідомлення надіслано згідно поштового відправлення № 8960009402430 від 17.06.2020 (Т.1 а.с.82).
       17.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, згідно якої звернуто стягнення на житловий будинок в АДРЕСА_1 (Т.2 а.с.59). Дану постанову надіслано боржнику згідно поштового повідомлення №89600009289340 від 18.06.2020 (Т.1 а.с.87).
       19.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. надіслана заява до ДП «СЕТАМ» про реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме житлового будинку в АДРЕСА_1 (Т.2 а.с.56-57).
       У результаті проведених виконавчих дій та підготовці до реалізації на електронних торгах майна, згідно акту про проведені електронні торги від 04.08.2020, реалізовано на електронних торгах житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переможцем електронних торгів визнано ОСОБА_2 , на підставі протоколу про проведені електронні торги №493770 від 29.07.2020. Згідно протоколу №493770 від 29.07.2020 про проведення електронних торгів переможцем торгів є ОСОБА_2 , ціна продажу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 становить суму 213 520 грн.
       04.08.2020 складено акт про проведені електронні торги від 29.07.2020, згідно якого проведено електронні торги з реалізації майна по лоту №431795, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , переможцем торгів визнано ОСОБА_2 (Т.2 а.с.60, 71).
       04.08.2020 приватним виконавцем Ярошевським Д.А. винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (Т.2 а.с.64), копію постанови направлено ОСОБА_1 (Т.2 а.с.63).
       04.08.2020 ТОВ «Кредитні ініціативи» подано до приватного виконавця заяву про перерахунок коштів за вказаними заявником реквізитами (Т.2 а.с.61).
       Згідно розпорядження приватного виконавця Ярошевського Д.А. №61543529 від 04.08.2020 грошові кошти у сумі 202 844 грн., що надійшли 04.08.202 на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №301/278/14-ц виданого 31.10.2018 необхідно перерахувати 18 334,63 грн. на користь ОСОБА_4 , 183 346,37 грн. на корить ТОВ «Кредитні ініціативи», 1 163 грн. витрат виконавчого провадження (Т.2 а.с.65).
       Згідно платіжних доручень №287363338 від 04.08.2020 та №287363339 від 04.08.2020 грошові кошти в сумі 183 346,37 грн. та 19 497,63 грн. перераховано на рахунки зазначені в розпорядженні (Т.2 а.с.66, 67).
       27.08.2020 ОСОБА_1 надіслано акт про проведені електронні торги від 04.08.2020 (Т.2 а.с.70).
03.09.2020 приватним виконавцем Ярошевським Д.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (Т.2 а.с.80).

       Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
       Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Згідно Наказу Міністерства юстиції України №1301/29431 від 30.09.2016 «Про затвердження порядку реалізації арештованого майна» електронний аукціон - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних аукціонів, за яким його власником стає учасник, який під час аукціону запропонував за нього найвищу ціну.
       Правова природа продажу майна з публічних (електронних) торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі приписів цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо дотримання визначених правил про процедуру, порядок проведення торгів.
Велика Палата Верховного Суду зазначала, що реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця – переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносяться до договорів купівлі-продажу, купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (див., зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 (пункти 6.17-6.18), від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц (пункти 38-39), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 32), від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 (пункт 9.66), від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 (пункт 33).
       Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці – державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець – переможець торгів (див. постанови від 05.06.2018 у справі № 910/856/17 (пункти 40-41), від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц (пункт 56), від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 (пункт 34)).
       Частинами першою, другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.
       Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
       Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено,  що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження). Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця – учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 Цивільного кодексу України).
       Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України). Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.
       З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
       З огляду на правову природу процедури реалізації майна на торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця – учасника торгів, ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.
       Наведене узгоджується з правилами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні правила про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає
з їхньої суті.
       Так, з матеріалів справи слідує, що предметом позовних вимог є визнання прилюдних торгів недійсними, шляхом скасування протоколу торгів та визнання свідоцтва про право власності недійсним та державну реєстрацію права власності на будинок (іпотечне майно).
        ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення не звернув увагу на факт недійсності Постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 05.09.2018 на підставі якого проводились прилюдні торги.
       Однак, таке твердження не знаходить своє підтвердження з огляду на таке.
       Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 05.09.2018 у справі №301/278/14-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 21 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд постановив: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №190/7-05 від 29.11.2005 станом на 01.01.2014 в загальній сумі 215 781,89 грн., з яких: 116 674,70 грн. – заборгованість за кредитом, 86 872,17 грн. – заборгованість за відсотками, 12 235,01 грн. – пеня, та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 2 157,82 грн. судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.
       Згідно частини першої статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
       31.10.2018 видано виконавчий лист згідно вищезгаданої постанови.
       26.11.2018 Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С.О. своєю ухвалою відкрив касаційне провадження у справі №301/278/14-ц, але при цьому не зупиняв виконання вищезгаданої постанови суду згідно положень абзацу 2 ч. 8 ст. 394 ЦПК України.
Тож підстав для не пред`явлення до примусового виконання даної постанови апеляційного інстанції не було як у стягувача так і у приватного виконавця. Більше того, судове рішення передано стягувачем на примусове виконання лише через 18 місяців з дати набрання таким законної сили. Доказів того, що Верховний суд зупинив виконання постанови апеляційного суду чи зупинив дію такого судового рішення, позивач не надав суду першої чи апеляційній інстанціям.
Та лише 12.03.2020 на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. надійшла заява стягувача – ТОВ «Кредитні ініціативи» про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №301/278/14-ц виданого 31.10.2018 Апеляційним судом Закарпатської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 190/7-05 від 29.11.2005 станом на 01.01.2014 в загальній сумі 215 781,89 грн. та судових витрат.
       12.03.2020 приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А. відкрив виконавче провадження та виніс низку постанов про стягнення виконавчого збору та частини боргу, арешт майна боржника, які направив рекомендованим листом ОСОБА_1 .
       Після проведених виконавчих дій та визначення вартості нерухомого майна, 17.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, згідно якої звернуто стягнення на житловий будинок в АДРЕСА_1 (Т.2 а.с.59). Дану постанову надіслано боржнику згідно поштового повідомлення №89600009289340 від 18.06.2020.
        04.08.2020 реалізовано на електронних торгах житловий будинок на який приватним виконавцем звернуто стягнення в рахунок стягнення кредитної заборгованості, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та переможцем електронних торгів визнано ОСОБА_2 , на підставі протоколу про проведені електронні торги №493770 від 29.07.2020.
       Та лише 19.08.2020 року постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №301/278/14-ц рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 квітня 2017 року в частині задоволених позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення пені, та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2018 року в частині задоволених позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. А справу №301/278/14-ц в частині позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за кредитним договором направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В частині позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення пені за кредитним договором відмовлено. З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції, судові рішення суду першої інстанції та апеляційної інстанції в скасованих частинах втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
       Відтак, доводи позивача в даному випадку не знаходять своє підтвердження, оскільки постанова апеляційного суду набрала законної сили з моменту її ухвалення, а виконання її не було зупинено Верховним Судом при відкритті касаційного провадження, відтак, нерухоме майно на яке приватний виконавець звернув стягнення в рахунок виконання постанови апеляційної інстанції було реалізоване 04.08.2020 року на електронних (прилюдних) торгах ще до того, як суд касаційної інстанції скасував постанову апеляційного суду Закарпатської області, та зазначив, що така втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.
       В контексті зазначеного, слід додати, що наразі питання заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» вирішено судами остаточно.
       Зокрема, постановою Львівського апеляційного суду від 06.02.2025 у справі №301/278/14-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 квітня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом та відсотками за кредитним договором скасовано та в цій частині прийнято нове рішення, яким в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом та відсотками позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» загальну заборгованість у розмірі 131 519,09 грн. В решті вимог позову було відмовлено у зв`язку із тим, що в рахунок погашення заборгованості за процентами зараховано апеляційним судом суму 72 027,78 грн., яка була сплачена ОСОБА_1 у період з 2007 року по 2012 рік.
       Ухвалою Верховного Суду від 14.03.2025 у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №301/278/14-ц відмовлено у відкритті касаційного провадження ОСОБА_1 , а отже Постанова Львівського апеляційного суду від 06.02.2025 у справі №301/278/14-ц не оскаржена та залишена в силі.

       Крім цього, ОСОБА_1 в своїх доводах апеляційної скарги зазначає про те, що вартість будинку явно занижена, оскільки вартість встановлена ТОВ «Зодчий і К» у сумі 251 200,00 грн. без ПДВ, явно не відповідає реальній ціні такої нерухомості, оскільки аналогічні будинки коштують до 900 000,00 гривень.
       З приводу цього, колегія суддів наводить наступне обґрунтування.
     Згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, від 23 січня 2019 року у справі №522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, від 15 травня 2019 року, та у справі № 678/301/12, провадження № 14-624цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця – учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.
       Так, зокрема у спорах про оспорювання торгів визначальним є наявність таких порушень, які б могли вплинути на їх результат і призвести до порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Доведення такого порушення прав покладається на особу, яка оспорює торги.
       03.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 , та у присутності боржника ОСОБА_1 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме описано житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в якій боржник ОСОБА_1 розписався про те, що попереджений про відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного та арештованого майна, розписався про роз`яснення йому про можливість у 10 денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості арештованого майна з стягувачем.
       Частиною 6 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.
       Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не оскаржував оцінку вартості житлового будинку в судовому порядку, підписав висновок про оцінку, не надав приватному виконавцю рецензію щодо оцінки нерухомого майна чи/або самостійно замовив проведення оцінки нерухомого майна, тому житловий будинок було реалізовано на прилюдних торгах протягом шести місяців з дня проведення оцінки.
       Слід погодитись з позицією відповідача ОСОБА_2 , яка викладена у відзиві на апеляційну скаргу. Позивач не надав доказів, що ринкова вартість об`єкта на час винесення висновку експерта не відповідає дійсності, а тому посилання ОСОБА_1 на те, що вартість спірного майна є значно заниженою є недоведеним твердженням. З цього слід зробити висновок, що позивач, який знав про оцінку нерухомості погодився з визначеною суб`єктом оцінки ціною, а тому доводи, які стосуються також неналежних дій виконавця, зокрема з приводу не ознайомлення з майном та неповідомленням боржника є беззмістовними та не підтвердженими належними та допустимими доказами. До таких висновків дійшов також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
       Таким чином, оскільки позивач не посилається на інші порушення організатором торгів норм Порядку, а в загальному обґрунтовує свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання електронних торгів недійсними.

       Серед інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що не отримував кореспонденцію від приватного виконавця та таке отримання ставиться під сумнів, оскільки позивач не проставляв підпис, а підписував такі повідомлення зазначаючи власне прізвище.
       З приводу цього, апеляційний суд зазначає наступне.
     12.03.2020 приватний виконавець Ярошевський Д.А. здійснив ряд виконавчих дій, зокрема: відкрив виконавче провадження, наклав арешт на майно ОСОБА_1 , розраховано виконавчий збір.
     Постанову про відкриття виконавчого провадження, разом з розрахунком основної винагороди приватного виконавця та постанову про арешт майна боржника направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою АДРЕСА_1 , (Т.2 а.с.10, 11, 14, 16).
Після виїзду виконавця на об`єкт нерухомості, 04.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання ТзОВ «Зодчий і К» для участі у виконавчому провадженні, а саме для визначення вартості житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , (Т.2 а.с.48). Копію постанови направлено ОСОБА_1 04.06.2020, (Т.2 а.с.47).
15.06.2020 сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення №01-29/3544/20 про результати визначення вартості арештованого майна з копією висновку про вартість арештованого майна від 15.06.2020, (Т.2 а.с.49). ОСОБА_1 дане повідомлення надіслано згідно поштового відправлення № 8960009402430 від 17.06.2020 (Т.1 а.с.82).
17.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, згідно якої звернуто стягнення на житловий будинок в АДРЕСА_1 (Т.2 а.с.59). Дану постанову надіслано боржнику згідно поштового повідомлення №89600009289340 від 18.06.2020, (Т.1 а.с.87).
       Таким чином, приватний виконавець надав суду належні докази надіслання апелянту наступних документів: постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2020, повідомлення про результати визначення вартості арештованого майна з копією висновку про вартість арештованого майна від 15.06.2020 та постанову про звернення стягнення на майно боржника.
        ОСОБА_1 також отримав копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 03.06.2020 №61543529 та виклик приватного виконавця від 03.06.2020 №01-29/3304/20.
       Беручи до уваги все вищезазначене, доводи апелянта в цій частині слід вважати спростованими, оскільки протилежного позивач не надав суду.
       З приводу неналежного повідомлення апелянта судом першої інстанції, оскільки останній перебуває у складі ЗСУ, то такі доводи також нічим не доведені, а тому не заслуговують на увагу.
Отже, колегія суддів, приходить до обґрунтованих висновків, що рішення суду першої інстанції ухвалене із повним та всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, таке рішення відповідає чинним нормам матеріального та процесуального права, а тому на підставі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

       Щодо додаткового рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2023 року.
       У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує також додаткове рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правову допомогу в розмірі 6 000 гривень, однак ніяким чином не мотивує незаконність такого додаткового рішення суду першої інстанції.
       У апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що витрати на професійну правову допомогу в розмірі 15 000 гривень понесені відповідачкою під час слухання справи в суді першої інстанції підтверджені наявними в матеріалах справи доказами. Позивач не подавав заперечення щодо визначення витрат на професійну правничу допомогу, а тому в суду першої інстанції були всі підстави для задоволення заявленого клопотання в повному обсязі.
       З приводу доводів апеляційної скарги на додаткове рішення, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
       Адвокат Нечаєв В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на підтвердження понесених витрат надав суду: Договір про надання правової допомоги від 17 січня 2023 року, акт №1 здачі-приймання наданих послуг за Договором від 17 січня 2023 року про надання правової допомоги, фіскальний чек від 20.06.2023 на суму 15 000 гривень.
       Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
       Відповідно до частин першої-четвертої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
       Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити не співмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
       З огляду на викладене вище, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
       За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
       За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
       Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
       Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
       Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
       Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
       Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі N 755/9215/15 (провадження N 14-382цс19) зазначено, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
       У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі №757/29103/20 (провадження №61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.
       Європейський суд з прав людини також підкреслює, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв: реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (справа «East/West Alliance Limited v. Ukraine» від 23.01.2014).
       Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що заявлені судові витрати в сумі 15 000,00 гривень є неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг.
       Незважаючи на відсутність заперечень з боку позивача щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати багато факторів, які впливають на відшкодування таких витрат, зокрема: на час витрачений адвокатом щодо підготовки процесуальних документів, участі в судових засіданнях, складності справи та значимості дій адвоката під час здійснення представництва.
       Апеляційний суд приходить до обґрунтованих висновків, що додаткове рішення суду першої інстанції в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу ухвалене з дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з даних, конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі.

       Враховуючи вищенаведене та керуючись нормами статей 12, 18, 141, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

       Апеляційну ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герасько Лариса Юхимівна, залишити без задоволення.
       
       Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2023 року, залишити без змін.

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, залишити без задоволення.

       Додаткове рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2023 року, залиши без змін.

       Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Повний текст постанови суду складено 27 червня 2025 року.

       Суддя-доповідач:

       Судді: