ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 липня 2025 року
м.Харків
справа № 641/8813/24
провадження № 22-ц/818/2918/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2025 року, постановлене під головуванням судді Маньковської О.О.,
в с т а н о в и в:
У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №33858 від 27.05.2021 року у розмірі 9375,00 грн судові витрати.
Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №33858 від 27.05.2021 року, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 7875,00 грн, в загальному розмірі 9 375,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» судовий збір у розмірі в розмірі 2 422,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що відсотки були нараховані невірно поза межами строку кредитування. Наголошує, що тіло кредиту 1 500,00 грн, а відсотки 7 875,00 грн, що суперечить принципу розумності. Також звертає увагу, що відповідач є інвалідом ІІ групи, тому судові витрати стягнуто з неї неправомірно.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 9375,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що 27.05.2021 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 33858 про надання фінансового кредиту із використанням одноразового ідентифікатора (а.с.11-13).
Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ ФК «АВІРА ГРУП», клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 33858 від 27.05.2021 року, ідентифікований ФК «АВІРА ГРУП». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі: одноразовий ідентифікатор KL7126, час відправки ідентифікатора позичальнику 27/05/2021, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор 380685233036 (а.с.14).
Згідно з п. 1.1 Договору №33858, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 1500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором.
Згідно з п. 1.2 Договору, строк кредиту 30 днів, але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконанням сторонами.
Згідно з п. 1.3 Договору, клієнт за користування кредитом сплачує 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу.
На підтвердження виконання Товариством п. 1.1 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024 року, відповідно до якої 27.05.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 1500,00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с.21).
Умовами п. 6.1 Договору Цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до 6.2 Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення – несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків.
17.02.2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір факторингу № 02-17/02/2022.
Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набули право грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Факт укладення цього договору підтверджується копією договору, витягом з реєстру боржників та докази на підтвердження оплати за договором факторингу.
Позивачем надані докази на підтвердження переходу права вимоги від первісного до нового кредитора за договором позики № 33858 від 27.05.2021 року, а тому ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на законних підставах набули право грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за договором № 33858 від 27.05.2021 року станом на 25.06.2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 9 375,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27.05.2021 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП», правонаступником якого є ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 33858 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно Договору: Сума виданого кредиту: 1500,00 гривень Дата надання кредиту: 27.05.2021 року Строк кредиту : 30 днів Валюта кредиту: UAH Стандартна процентна ставка – 2,5 % в день або 912,5 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 22.07.2024 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 9375,00 грн, яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 1500,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 7875,00 грн. Виходячи з вищевикладеного Товариство просило стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №33858 від 27.05.2021 року в сумі 9375,00 грн та сплачені судові витрати.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
В підписаному сторонами договорі ОСОБА_1 разом із основними даними паспорт; ідентифікаційний код; місце реєстрації зазначив номер карткового рахунку.
На підтвердження надання кредитних коштів, позивач надав довідку, з якої вбачається, що на виконання кредитного договору від 27 травня 2021 року кредитором здійснено перекази коштів у розмірі 1 500,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , отримувачем зазначена ОСОБА_1 . 
Оскільки ОСОБА_1 при укладенні договору разом із своїми паспортними даними надала номер карткового рахунку, на який було здійснено переказ позивачем коштів, судова колегія вважає, що позивачем доведено факт укладення договору на надання грошових коштів.
Відтак позивач довів належними та достатніми доказами, що зазначена заборгованість дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов договору позики.
Щодо розміру заборгованості за наданим кредитом, судова колегія зазначає наступне.
Сума отриманого кредиту становить 1 500,00 грн. строк дії договору 30 днів. Відсотки за користування кредитом становлять 912,5% річних від суми кредити із розрахунку 2,5% на добу.
Таким чином заборгованість за кредитним договором становить 1 500,00 грн заборгованість по тілу, 1 125,00 грн відсотки за користування кредитом.
Нарахування відсотків поза межами строку дії договору є безпідставними, тому судова колегія не вбачає підстав для стягнення відсотків нарахованих після 25.06.2021 року.
На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно стягнув відсотки поза межами строку кредитування.
Посилання апелянта на той факт, що її не було повідомлено про відступлення прав вимоги судова колегія не приймає, оскільки дане твердження апелянта, спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: вимогою про виконання зобов`язань кредитним договором від 21.05.2024 року Вихідний № бн вбачається, що директор ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» повідомив ОСОБА_1 про те, що на підставі договору факторингу № 02-17/02/2022, право грошової вимоги по кредитному договору № 33858 від 27.05.2021 року відступлене ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». Крім того, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» повідомили відповідача про необхідність сплатити суму заборгованості (а.с.23).
Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем доведено суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у загальному розмірі 2 625,00 грн, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування.
Даних, що відповідачка у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасила, матеріали справи не містять.
Оскільки, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскаржуване рішення слід змінити.
Враховуючи вищевикладене, стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ» підлягає заборгованість за кредитним договором в сумі 2 625,00 грн.
Щодо витрат на правову допомогу, судова колегія зазначає наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Разом з тим, на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу представником позивача –адвокатом Пархомчуком С.В. надано:
-копію договору про надання правової допомоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» від 29.12.2023 року;
- акт про отримання правової допомоги, відповідно до якого визначено вартість послуг адвокатом: консультація щодо перспективи судового врегулювання (1 година) - 2000,00 грн.; складання та подання позовної заяви, аналіз судової практики (2,5 години) - 5000 грн. 00 коп.; інші клопотання, складання процесуальних документів, моніторинг «ЄДРСР» щодо процесуального статусу судової справи (1,5 години) - 3000,00 грн; канцелярські витрати, відправка поштової кореспонденції – 500 грн.
- рахунок, платіжна інструкція на суму 10500 грн з призначенням платежу – оплата за правничу допомогу; .
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо в визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі зазначив, що відповідач є малозабезпеченою особою.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оцінюючи обґрунтованість позовної заяви в частині стягнення витрат на правову допомогу, в контексті положення частини четвертої статті 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, що заявлена представником позивача сума є неспівмірною.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру стягнення витрат на правову допомогу у сумі 2 000,00 грн, з огляду на характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру.
Щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» судового збору, судова колегія зазначає наступне.
Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2025 року стягнуто ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» судовий збір у розмірі в розмірі 2422,40 грн. 
З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитися не може, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з позовом становить 2 422,40 грн.
З урахуванням того, що позовні вимоги Товариства підлягають частковому задоволенню, а саме: на 28,00 % (з 9 375,00 грн на 2 625,00 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 678,27 грн (28% від 2 422,40 грн).
Відповідно до копії довідки МСЕК Серія 10 ААБ № 179573 від 13 серпня 2022 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи без строку (а.с. 11).
Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір – збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону).
Статтею 5 Закону встановлено пільги щодо сплати судового збору, зокрема, згідно з п. 9 ч. 1 даної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю 1 та 2 групи.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Беручи до уваги наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, відповідно до вищенаведених правил та положень ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України належить провести розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме, Товариству належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 678,27 грн.
Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2025 року - змінити.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №33858 від 27.05.2021 року, яка у розмірі 2 625,00 грн.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» судові витрати у розмірі 678,27 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В частині стягнення витрат на правову допомогу рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                                                О.В. Маміна
Судді:                                                                                        Н.П. Пилипчук
                                                                                                         В.Б. Яцина