ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1410/24  Номер провадження 33/814/368/25	Головуючий у 1-й інстанції Прасол Я. В.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,
при секретарі Філоненко О.В.
за участю представника потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Пасічника Т.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Миронова Олега Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 січня 2025 року
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,- 
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 січня 2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03 листопада 2024 року о 18:10 год. на 268км+650м автодороги М03 Київ-Харків-Довжанський керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 під час перестроювання, не надав дорогу автомобілю «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався в попутному напрямку, по тій смузі на яку ОСОБА_2 мав намір перестроїтися, у результаті чого здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Своїми діями ОСОБА_2 допустив порушення вимог п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 січня 2025 року, ОСОБА_2 через свого захисника – адвоката Миронова О.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження по справі закрити.
Свої доводи обґрунтовує відсутністю в матеріалах справи доказів вини ОСОБА_2 в інкримінованому адміністративному правопорушенні. 
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
Від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 – адвоката Миронова О.А. надійшло клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності.
Представник потерпілої ОСОБА_1 – адвокат Пасічник Т.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.
Мотиви суду 
Відповідно до з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.ст.9, 247 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.124 КУпАП (в редакції чинній на час вчинення ДТП) адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна
Об`єктом правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП, є суспільні відносини в сфері власності, об`єктивна сторона передбачає обов`язкове настання наслідків у вигляді майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Основною і обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу адміністративного правопорушення є наявність вини особи у скоєнні такого діяння.
Згідно з п.1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Відповідно до вимог п.2.3б ПДР України  для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Положеннями п. 10.3 ПДР України передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції вірно встановив наявність у діях ОСОБА_2 вини як ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 почав здійснювати рух з автобусної зупинки та рухався до місця розвороту транспортних засобів та саме при перестроюванні, не надав дорогу автомобілю, який рухався по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися, тим самим порушуючи вимоги п. 10.1 та п 10.3 ПДР України, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , в момент коли останній, вже рухався в тій смузі в попутному напрямку на яку мав намір перестроїтися ОСОБА_2 внаслідок чого і сталась дорожньо-транспортна пригода. Дана обставина підтверджується схемою місця ДТП від 03 листопада 2025 року, з якої вбачається, що автомобіль «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_2 рухався в крайній лівій смузі по відношенню до транспортного засобу «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 , та саме автомобіль «Chevrolet Aveo» під керуванням водія ОСОБА_2 під час перестроювання в ту смугу по якій вже рухався ОСОБА_3 не надав дорогу автомобілю «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_2 та здійснив з ним зіткнення.
Натомість, доводи захисника скаржника, що матеріали справи не містять достатніх допустимих доказів на підтвердження конкретного механізму дорожньо-транспортної пригоди та з їх змісту неможливо зрозуміти внаслідок яких саме дій ОСОБА_2  сталась дорожньо-транспортна пригода не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки, як було зазначено вище, та підтверджується схемою з місця ДТП, зіткнення автомобілів відбулося саме в той момент коли ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не надав дорогу транспортному засобу «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення, тобто зіткнення відбулось в той момент коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 почав перестроюватися в ту смугу на якій знаходився ОСОБА_3 та здійснював рух.
Посилання захисника скаржника, що місцевий суд об`єднав в собі функції суду та обвинувачення коли залучив за власною ініціативою ОСОБА_4 в якості потерпілої особи і викликав до суду ОСОБА_3 для допиту в якості свідка також не беруться апеляційним судом до уваги з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.
Так, з матеріалів справи вбачається, що адвокатом Пасічником Т.В. було заявлено клопотання про залучення до участі ОСОБА_1 , як потерпілої у зв`язку з тим, що автомобіль «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить саме ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, яке в подальшому було задоволено місцевим судом. Апеляційний суд звертає увагу, що залучення ОСОБА_1 в якості потерпілої було ініційовано адвокатом Пасічником Т.В., а не судом. У постанові від 10 січня 2025 року місцевий суд лише роз`яснив право на звернення до суду із заявою про залучення в якості потерпілої (а.с.95,97-100).
Більше того, в матеріалах справи відсутні відомості що суд першої інстанції, за відсутності сторони обвинувачення, вжив заходів, які можна було б тлумачити як взяття на себе ролі сторони обвинувачення, а виклик ОСОБА_3 , був обумовлений тим, що останній є водієм «Land Rover» д.н.з. НОМЕР_2 та відповідно учасником дорожньо-транспортної пригоди, який надавав письмові пояснення, щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди на її місці, підписував схему ДТП. Враховуючи вищевикладене, місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясовував всі обставини справи, зокрема викликав водіїв, які були учасниками ДТП. 
Належне обґрунтування наявності у діях ОСОБА_2 вини в достатній мірі підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 713249 від 03 листопада 2024 року (а.с.1); схемою місця ДТП від 03 листопада 2024 року, підписаної обома учасниками дорожнього руху без будь-яких зауважень та застережень (а.с.2); письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.3-4);
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 вини щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди та відповідно події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.
Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ст.124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У свою чергу, стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право  залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
П О С Т А Н О В И В:
Постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 січня 2025 року щодо визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду                            О.О. Панченко