ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8168/25	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І. 	
Провадження № 33/817/265/25 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       04 липня 2025 р.                                                         м.Тернопіль

       Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Степанової О.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
       Як визнав суд, ОСОБА_1 09 квітня 2025 року о 16 год 30 хв в м. Тернополі по вул. 15 квітня, 6 керував транспортним засобом марки "ВАЗ2104", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Dragеr Alcotest 6820 ARHJ-0295 (повірка дійсна до 13.11.2025), що підтверджується тестом №1971 від 09.04.2025, результат огляду становить 2,26 проміле. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння згідний. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09.04.2025 серії ЕПР1 №295528 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

       В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Степанова О.В. вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та такою, що підлягає скасуванню.
       В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_1 визнав свою вину лише через те, що працівники поліції запевнили його, що якщо він визнає вину, то його не позбавлять права керування.
       Звертає увагу, що в судовому засіданні судом першої інстанції не досліджувались матеріали відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції.
       Стверджує, що ОСОБА_1 з результатом тесту на визначення алкогольного сп`яніння №1971 від 09.04.2025, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено показник 2,26 проміле алкоголю, з свідоцтвом про повірку, а також з актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, останнього не ознайомлювали.
       Апелянт вважає, що письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09 квітня 2025 року не можуть бути належними і допустимими доказами доведення того факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
       
       В судове засідання апелянт адвокат Степанова О.В. та особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які належним чином повідомлялися апеляційним судом про дату, час та місце судового розгляду, не з`явилися.
       Від захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Степанової О.В. в адресу апеляційного суду надійшла заява, за змістом якої просить проводити розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його адвоката.
       Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
       За наведених обставин, вважаю, що розгляд справи можливо провести без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.        

       Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
        Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, відповідно до вимог п. 2.9 “а” ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №295528 від 09 квітня 2025 року, ОСОБА_1 09 квітня 2025 року о 16 год 30 хв в м. Тернополі по вул. 15 квітня, 6 керував транспортним засобом марки "ВАЗ2104", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Dragеr Alcotest 6820 ARHJ-0295 (повірка дійсна до 13.11.2025), що підтверджується тестом №1971 від 09.04.2025, результат огляду становить 2,26 проміле. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння згідний.
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Так, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано, що 09 квітня 2025 року водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "ВАЗ 2104", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення із транспортним засобом "Honda М-NV", державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. 
       В подальшому, працівник поліції, який прибув на місце ДТП, у присутності свідків, виявив у водія ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, в зв`язку з чим запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 , відповідно до встановленого законодавством порядку, на місці зупинки транспортного засобу, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора «Алкотест Drager 6820», результат тесту якого №1971 від 09 квітня 2025 року становить 2.26 проміле. Із вказаним результатом тесту, ОСОБА_1 погодився, відповівши «згідний», що вбачається із відеозапису о 17 год. 00 хв. 47 сек.         При цьому, поліцейські ознайомили ОСОБА_1 з результатом тесту, отриманого під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також запропонували йому пройти повторний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, від чого останній відмовився.

       Дані обставини також стверджується рапортом інспектора взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Вихованець І. та письмовими поясненнями свідків.
       Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.
       Апеляційний суд вважає письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що водієм транспортного засобу, який вчинив ДТП був саме ОСОБА_1 , належними доказами у справі, оскільки вони є логічними, послідовними, такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи, дані пояснення були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та у відеозаписі з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції.
       Всупереч доводам апеляційної скарги суд першої інстанції дав належну оцінку поясненням вказаних свідків, письмові пояснення яких написані ними власноруч, зауваження до викладеного відсутні, про що засвідчили власними підписами.
        
       Доводи апеляційної скарги, що із результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не ознайомлювали, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.
       З огляду на дані протоколу, акту огляду та роздруківки з результатами огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, та змісту відеозапису, на якому не зафіксовано жодних заперечень відносно результатів огляду, доведено, що ОСОБА_1 був згідний з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу.
       Тому, оцінюючи доводи апелянта, що із результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння він не погодився, суд враховує, що водій, після проведення огляду на стан сп`яніння, з результатом огляду погодився і це давало підставу працівниками поліції зафіксувати виявлене правопорушення, склавши відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за порушення вимог п. 2.9 а ПДР України.
       Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Також, суд зазначає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.

       Доводи апеляційної скарги про ненадання працівниками поліції водію ОСОБА_1 для ознайомлення акту огляду і свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки є неспроможними, оскільки матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 вимагав такі документи, та, окрім того, свідоцтво про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки, як і акт огляду, міститься в матеріалах справи. (а.с. 5,4)

       Доводи сторони захисту про те, що працівники поліції запевнили ОСОБА_1 визнавати вину, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено, і з будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не звертався.

       Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
       
       Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
       Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.        
               
       Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого нею правопорушення, особи правопорушника, ступеню її вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 
п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Степанової О.В. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.        

Суддя