ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2025 р.           Справа№ 910/15812/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Владимиренко С.В. 
          Демидової А.М. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Мочинський А. Р. 
від відповідача: не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросід"

на рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2025 (повний текст рішення підписано 03.03.2025)

у справі № 910/15812/24 (суддя Пукас А.Ю)

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросід" 

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартсід" 

про стягнення 653 839, 98 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Євросід" звернулось до господарського суду міста Києва звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартсід" про стягнення 440 784, 85 грн заборгованості, 195 199, 08 грн пені та 17 856, 05 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором на виконання робіт з доробки насіння від 21.10.2022 № 21/10 в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.03.2025 у справі № 910/15812/24 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що з огляду на відсутність доказів існування заборгованості відповідача перед позивачем судом не вбачається підстав для встановлення обставин порушення замовником умов договору, а відтак і підстав для нарахування пені та інфляційних втрат.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.
          
Не погоджуючись з рішенням господарського суду Київської області від 03.03.2025 у справі № 910/15812/24 Товариство з обмеженою відповідальністю "Євросід" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано правові висновки Верховного Суду, згідно із якими, порушення, які допущені в оформленні квитанцій та договорів, не можуть бути підставою для відмови у стягненні. При цьому скаржник наголошує на тому, що договору 20/10 між сторонам не існує. Ситуація, що склалася, виникла в результаті технічної помилки.    

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін. 
            
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2025 (колегія суддів у складі: головуючої Ходаківської І.П., суддів Владимиренко С.В., Демидової А.М.) за  клопотанням  Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросід" поновлено  строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2025, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15812/24 та призначено апеляційну скаргу до розгляду у судовому засіданні на  02.07.2025 та зупинено дію оскарженого рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 розгляд справи № 910/15812/24  відкладено  на 30.07.2025.

У судовому засіданні 30.07.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросід" підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стартсід" явку свого представника у судове засідання 30.07.2025 не забезпечило. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином. 

До визначеної дати проведення судового засідання від вказаних учасників справи не надійшло заяв чи клопотань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, із вказівкою на наявність обставин, які б об`єктивно унеможливили розгляд справи у судовому засіданні 30.07.2025.

Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представника відповідача.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору від 21.10.2022 № 21/10, укладеного між відповідачем як замовником та позивачем як виконавцем, останній взяв на себе зобов`язання за завданням замовника протягом визначеного в завданні строку виконати за плату роботи по доробці насіннєвого матеріалу (надалі іменуються "роботи"), а замовник - їх оплачувати.

Згідно з пунктом 3.1 договору замовник здійснює оплату виконавцю за виконані роботи наступним чином: 100 % від вартості виконаних робіт замовник сплачує згідно акту виконаних робіт в строк 5-ти банківських днів з дня підписання акту виконаних робіт.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що у разі прострочення оплати виконаних виконавцем робіт, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої (несвоєчасно перерахованої) суми за кожний день прострочення оплати вартості фактично виконаних робіт.

Строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений пунктом 7.1 Договору (з моменту підписання та скріплення печатками) закінчується 31.12.2023 включно, а щодо невиконаних до цього дня зобов`язань відповідальності - до повного їх виконання.

Звертаючись з позовом у даній справі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Євросід" послалось на те, що на виконання умов договору ним здійснено, а відповідачем - прийнято роботи на загальну суму 838 734, 37 грн, що підтверджується актами наданих послуг та видатковою накладною:  № 212 від 11.11.2022 на суму 84 388, 08 грн; № 215 від 11.11.2022 на суму 140 768, 64 грн; № 213 від 11.11.2022 на суму 3 080, 16 грн; № 214 від 11.11.2022 на суму 140 486, 88 грн; № 216 від 14.11.2022 на суму 169 712, 64 грн; № 17 від 23.02.2023 на суму 130 819, 27 грн; № 68 від 03.04.2023 на суму 146 420, 70 грн; № 67 від 03.04.2023 на суму 23 058 грн.

Відповідач, в свою чергу, виконані позивачем роботи оплачено лише частково на суму 397    949, 52 грн.

При цьому, дослідивши зазначені вище акти судом першої інстанції встановлено, що останні виставлені виконавцем та містять посилання на договір 20/10 від 21.10.2022, в той час як до справи позивачем додано договір № 21/10 від 21.10.2022.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.
  
За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.            

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 

В ч.ч. 1, 4 ст. 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

В ч. 1 ст. 854 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані 

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається. 

Матеріалами справи підтверджено, що 21.10.2022 між позивачем як виконавцем та відповідачем як замовником укладено договір, за яким виконавець зобов`язався за завданням замовника протягом визначеного в завданні строку виконати за плату роботи по доробці насіннєвого матеріалу, а замовник - їх оплачувати.

На підтвердження виконання сторонами договору позивачем надано підписані двосторонні акти надання послуг та видаткову накладну на загальну суму 838 734, 37 грн:
-                    № 212 від 11.11.2022 на суму 84 388, 08 грн;
-                    № 215 від 11.11.2022 на суму 140 768, 64 грн;
-                    № 213 від 11.11.2022 на суму 3 080, 16 грн;
-                    № 214 від 11.11.2022 на суму 140 486, 88 грн;
-                    № 216 від 14.11.2022 на суму 169 712, 64 грн;
-                    № 17 від 23.02.2023 на суму 130 819, 27 грн;
-                    № 68 від 03.04.2023 на суму 146 420, 70 грн;
-                    № 67 від 03.04.2023 на суму 23 058 грн.

На виконання своїх зобов`язань за договором відповідачем сплачено 397  949, 52 грн, що ним не заперечується.

Станом на дату звернення до суду з позовом заборгованість відповідача становила 440 784, 85 грн.

Місцевий господарський суд встановив, що зазначені вище акти містять посилання на договір 20/10 від 21.10.2022, в той час як до справи позивачем додано договір № 21/10 від 21.10.2022, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про не доведення позивачем підстав наявності заборгованості відповідача. 

Апеляційний господарський суд вважає висновок суду помилковим з огляду на наступне. 

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

В матеріалах справи відсутні докази наявності між сторонами спору інших договорів щодо виконання робіт. Вказане знайшло підтверджено також під час апеляційного перегляду рішення.

В той же час, доказів зворотного відповідачем не надано.

В даному випадку суд апеляційної інстанції враховує те, що надані позивачем акти підписані відповідачем, а відтак, ним погоджено виконання вказаних у них робіт на визначену суму. 

Більш того, частина робіт, виконання яких підтверджується цими актами, оплачена відповідачем, що свідчить про відсутність заперечень з його боку щодо наявності у таких актах посилання на неіснуючий договір.

Відповідно до  статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"  первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Дослідивши надані позивачем акти виконаних робіт, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останні містять достатньо інформації для ідентифікації господарської операції, обсягу виконаних робіт та особи, яка їх виконала.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд вважає, що надані позивачем докази є більш вірогідними для підтвердження того, що акти було підписано сторонами, саме на виконання укладеного 21.10.2022 договору № 21/10, а відтак, позовні вимоги про стягнення 440 784, 85 грн заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до  ст. 611 ЦК України  у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За положеннями  ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.
Згідно  зі ст. 549 ЦК України  неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 3.1 договору замовник здійснює оплату виконавцю за виконані роботи наступним чином: 100 % від вартості виконаних робіт замовник сплачує згідно акту виконаних робіт в строк 5-ти банківських днів з дня підписання акту виконаних робіт.
Пунктом 5.5 договору передбачено, що у разі прострочення оплати виконаних виконавцем робіт, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої (несвоєчасно перерахованої) суми за кожний день прострочення оплати вартості фактично виконаних робіт.

З огляду на викладене за відсутності доказів оплати виконаних позивачем робіт у повному обсязі у встановлений договором строк, так само обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та інфляційних втрат, нарахованих на суму основного боргу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі п. 4 ч. 1, п. 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2025 ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 525, 526, 629, 854 ЦК України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст. 74, 86, 79, 236 ГПК України, а відтак, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросід" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2025 у справі №910/15812/24 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартсід" (01042,  місто Київ,  вулиця Філатова Академіка, будинок, 1/22, код ЄДРПОУ 43679352) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросід" (вул. Хліборобів, 10 Н, с. Дулицьке, Сквирський р-н, Київська обл. 09025, код ЄДРПОУ 40637351) 440  784 (чотириста сорок тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн 85 коп. основного боргу, 195  199 (сто дев`яносто п`ять тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн 08 коп. пені, 17  856 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн 05 коп. інфляційних втрат, 9 807 (дев`ять тисяч вісімсот сім) грн 60 коп. судового збору за подання позовної заяви та 14 711 (чотирнадцять тисяч сімсот одинадцять) грн 40 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.          

Повна постанова складена 04.08.2025.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                С.В. Владимиренко

                                                                                А.М. Демидова