30.06.25
33/812/275/25

Справа №489/5573/24 
 
Провадження № 33/812/275/25 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
Іменем України

30 червня 2025 року                                                                м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Базовкіної Т.М.,
із секретарем судового засідання – Шурми Є.М.,
за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Михайлова Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Михайлова Гліба Вадимовича на постанову, яку ухвалив суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Коновець М.С. у приміщенні цього ж суду 06 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
у с т а н о в и в:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№558653, який складений 06 липня 2024 року о 00 год. 20 хв., 06 липня 2024 р. о 00:02 год. в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 94, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Kadett, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів та мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Інгульського районного суду м. Миколаєва.
В судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися.
Захисник Михайлов Г.В. надав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.
Постановою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2025 р. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Михайлов Г.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, 06 липня 2024 р. ОСОБА_1 керував зазначеним в протоколі автомобілем, віз вагітну дружину до місця проживання. Автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції через те, що транспортний засіб рухався в період дії комендантської години та з огляду на те, що водій не увімкнув показчик повороту перед початком руху. ОСОБА_1 періодично зупиняв автомобіль, оскільки його дружина знаходиться на 4 місяці вагітності та страждає на токсикоз. Після зупинки автомобіля працівник поліції безпідставно вказав на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд, а також повідомив про його законне право відмовитися від огляду, не роз`яснивши, що за таку відмову передбачена адміністративна відповідальність та на нього буде накладено адмінстративне стягнення. ОСОБА_1 віз вагітну дружину додому, тому ніколи б не дозволив собі керувати автомобілем в стані сп`яніння, про що він і повідомив (00:06:11 відеозапису). Від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся та на доданих відеозаписах цього не зафіксовано. Крім того, працівниками поліції було зазначено, що відносно ОСОБА_1 будуть складені адміністративні матеріали за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, хоча останній наголосив, що він не відмовляється, а просить пояснити підставу такого огляду. На що поліцейські пояснили, що будуть розцінювати це як відмову від огляду. На відеозаписі взагалі не вбачаються такі ознаки алкогольного сп`яніння як порушення координації рухів, мови та запаху алкоголю. Водій вільно спілкується, рівно стоїть, не хитається. Конфлікт між ним та працівниками поліції виник в зв`язку з тим, що водій вважав, що йому безпідставно пропонують пройти огляд та просив повернути посвідчення водія. Працівники поліції неодноразово наголосили, що посвідчення водія в нього вилучається, а якщо він хоче далі їздити на автомобілі, то йому необхідно розписатись в протоколі та отримати тимчасове посвідчення, яке він в подальшому може продовжувати кожні 3 місяці та продовжувати їздити, а без підпису тимчасове освідчення не отримає. Коли водій погодився пройти огляд, то йому було повідомлено, що вони вже «зафіксували відмову» (ще перед складанням протоколу), а свою невинуватість водій може доводити в суді, оскільки огляд ними не проводиться, вони не знають, чи перебуває водій у стані сп`яніння і він може самостійно довести факт, що він в цьому стані не перебуває і «нічого кримінального в цьому немає, це нормально». Було запропоновано в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» написати все, що завгодно або написати «Пояснення надам у суді», що і було зроблено водієм. ОСОБА_1 повірив поліцейському та підписав протокол, щоб мати можливість надалі користуватися транспортним засобом. Крім того, захисник вказує, що з відеозапису бодікамер вбачається, що поліцейські не розцінювали поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду, а навпаки активно схиляли його до відмови від проходження огляду, роз`яснюючи, що він має на це законне право, може пройти огляд самостійно та не попереджуючи про відповідальність. Отже, на думку захисника, ОСОБА_1 фактично був спровокований поліцейським на «вчинення відмови від проходження огляду на стан сп`яніння» у незаконний спосіб, шляхом роз`яснення йому права на подальший самостійний огляд (хоча водій наголошував, що він не вживав алкоголь та пройде огляд після пояснення йому підстав для такого огляду, та в подальшому взагалі погодився пройти огляд. Наведене вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка характеризується прямим умислом. 
У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Михайлов Г.В. не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання учасники провадження повідомлялись апеляційним судом ( ОСОБА_1 - повісткою, яка направлена на зазначену в апеляційній скарзі адресу та повернулася без вручення з відміткою відділення Уркпошти про причини невручення відправлення – «адресат відсутній за вказаною адресою», а також додатково телефонограмою, яку передав працівник суду; захисник – на вказану ним в апеляційній скарзі адресу електронної пошти та телефонограмою), тобто належним чином, відповідно до вимог частини 5 статті 294 КУпАП, про причини неявки до судового засідання не повідомили. 
Відповідно до частин 4 та 6 статті 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За такого апеляційний суд з урахуванням положень частини 1 статті 268, частини 6 статті 294 КУпАП, вважав за можливе розглядати справу у відсутність цих осіб.
Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила)).
Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Процедура направлення водіїв на огляд щодо встановлення стану сп`яніння і проведення такого огляду врегульовані також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі – Порядок), та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735).
Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена дослідженими та проаналізованими судом доказами, які узгоджуються між собою:
- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№558653, який складений 06 липня 2024 року о 00 год. 20 хв., відповідно до якого 06 липня 2024 р. о 00:02 год. в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 94, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Kadett, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів та мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень. В графі «пояснення» зазначено: «пояснення надам в суді»; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних, в якому перелічені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та зафіксовано те, що він відмовився від проходження такого огляду;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, а також те, що водій відмовився від його проходження на місці зупинки транспортного засобу;
- змістом відеозапису з місця події з нагрудних реєстраторів працівників поліції та відеореєстратора, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і якими зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААД№558653 від 06 липня 2024 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, відеозапис починається з того, як поліцейські під час комендасткої години зупиняють транспортний засіб Opel Kadett, державний номерний знак НОМЕР_1 , через порушення правил дорожнього руху – неосвітлений номерний знак. Водієм цього автомобілю при перевірці документів виявився ОСОБА_1 . В ході спілкування поліцейські виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, які було оголошені водію, роз`яснено обов`язок водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та запропоновано останньому декілька раз пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що водій відмовився, пославшись на те, що не вбачає підстав, після чого йому було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі, після чого він став вимагати повернути йому водійське посвідчення, проте поліцейський йому роз`яснив, що воно буде вилучено у зв`язку із складання протоколу про адміністративне правопорушення. Далі поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 його права та обов`язки та складає протокол про адміністративне правопорушення. 
Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.
Порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом першої та апеляційної інстанцій також не встановлено.
Оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суддя першої інстанції дійшов висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дійсно керував транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№558653 від 06 липня 2024 року, та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності. 
За такого суддя суду першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про доведеність факту відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто про вчинення ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком та не приймає аргументи апеляційної скарги як безпідставні.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком та не приймає аргументи апеляційної скарги.
Зокрема, відхиляється твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовилась від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки, як зафіксовано за допомогою нагрудного реєстратора поліцейського, на неодноразові вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер відмовився, а на вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відповіді не дав, вимагав повернути посвідчення водія, що правильно розцінено поліцейським та судом першої інстанції як відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Зазначена поведінка ОСОБА_1 стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Такі дії поліцейського відповідають пункту 8 Порядку.
Не заслуговує на увагу аргумент про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та невживання ним алкоголю, оскільки як Порядок, так і Інструкція № 1452/735 покладають саме на працівників поліції обов`язок виявлення та встановлення ознак алкогольного сп`яніння та не передбачає для цього спеціальної процедури або застосування будь-яких спеціальних досліджень, тобто виявлення ознак сп`яніння поліцейським відбувається за зовнішнім виглядом і поведінкою водія. Спростувати таку підозру поліцейського у вживанні алкогольних напоїв водій може, якщо пройде у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого ОСОБА_1 на власний розсуд відмовився.
Також не підтверджені матеріалами справи посилання захисника Моргуна В.І. на те, що поведінка останнього (відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння) була спровокована поведінкою поліцейських, які повідомляли неправдиві відомості щодо наслідків складання протоколу та схиляли його до відмови від огляду, оскільки, як видно з відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейські неодноразово роз`яснили ОСОБА_1 положення пункту 2.5 Правил, порядок притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, наслідки відмови від огляду на стан сп`яніння та вилучення посвідчення водія, порядок користування тимчасовим дозволом на право керування транспортним засобом. Також, як видно з відеозапису, поліцейський лише роз`яснює право на надання пояснень особою, щодо якої складено протокол.
Вказані дії поліцейських не мають ознака провокації до вчинення правопорушення і доказів оскарження дій поліцейських у встановленому порядку до справи не долучено. До того ж відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» водій як учасник дорожнього руху зобов`язаний знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Тому не має підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №558653 від 06 липня 2024 р. не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.
Оскільки ОСОБА_1 ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджено наявними у справі доказами, поліцейський правомірно склав відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Доводи апелянта про те, що згодом ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння не приймаються, оскільки до складання протоколу про адміністративне правопорушення його поведінка свідчила про відмову від проходження догляду.
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У цій справі належними та допустимими доказами доведено факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а доказів протилежного матеріали справи не містять.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Михайлова Гліба Вадимовича залишити без задоволення, а постанову судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна