ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року 
м. Київ

справа № 160/10576/22
касаційне провадження № К/990/22760/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства «ТД ТАМ»
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року (головуючий суддя - Савченко А.В.)
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Божко Л.А.; судді: Олефіренко Н.А., Суховаров А.В.)
у справі № 160/10576/22
за позовом Приватного підприємства «ТД ТАМ»
до Дніпровської митниці,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Рада національної безпеки і оборони України,
про визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації,
У С Т А Н О В И В:
У липні 2022 року Приватне підприємство «ТД ТАМ» (далі - ПП «ТД ТАМ», позивач, платник, підприємство) звернулося до адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці (далі - відповідач, митний орган), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Рада національної безпеки і оборони України (далі - РНБО), про визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21 лютого 2022 року № UА110110/2022/000017.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, платник зазначив, що ПП «ТД ТАМ» було заявлено товар до митного оформлення до відповідача. Під час митного контролю з`ясовано, що виробником товару відповідно до відомостей, які зазначені у сертифікаті якості, є Акціонерне товариство «Виксунський металургійний завод» (Російська Федерація) (далі - АТ «Виксунський металургійний завод»), до якого рішенням РНБО від 14 травня 2020 року «Про застосування, скасування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеним в дію Указом Президента України від 14 травня 2020 року № 184/2020, до АТ «Виксунський металургійний завод» застосований такий вид обмежувального заходу як повне припинення транзиту ресурсів та перевезень територією України та зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань строком на три роки. З урахуванням наведеного, митний орган прийняв рішення про відмову у прийнятті митної декларації з посиланням на статтю 256 Митного кодексу України (далі - МК України), Закон України «Про санкції», Указ Президента України від 14 травня 2020 року № 184/2020.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 19 січня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року, у задоволенні позовних вимог відмовив.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, судові інстанції дійшли висновку, що відповідач, відмовляючи у проведенні митного оформлення товарів, виробником яких є АТ «Виксунський металургійний завод», до якого рішенням РНБО від 14 травня 2020 року «Про застосування, скасування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеним в дію Указом Президента України від 14 травня 2020 року № 184/2020, застосовані обмеження у вигляді припинення транзиту ресурсів та перевезень територією України та зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, діяв в межах повноважень та у спосіб, визначені МК України, Законом України «Про санкції». 
Позивач не погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій та звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року та направити справу новий розгляд до суду першої інстанції. 
Мотивуючи касаційну скаргу, підприємство посилається на неправильне застосування судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначає, що АТ «Виксунський металургійний завод» жодної діяльності стосовно ресурсів (товару), у митному оформленні яких відмовлено, з їх перевезення не здійснювало. В цій справі ресурси (товар), які належать АТ «Виксунський металургійний завод», митний кордон України не перетинали. Платник вважає, що в цій справі стаття 5 Закону України «Про санкції», як норма матеріального права, в частині сфери її дії та суб`єктів персональних санкцій застосована невірно та всупереч висновкам, викладеним у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22, в якій Суд дійшов висновку, що Укази Президента України, якими введено в дію рішення РНБО «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», є індивідуально-правовими актами. Тому, на належний позивачу на праві власності товар (ресурси), до якого АТ «Виксунський металургійний завод» безпосередньо або опосередковано не має відношення, перевезення якого АТ «Виксунський металургійний завод» не здійснювало та не замовляло його перевезення, дія Указу Президента України, яким введено в дію рішення РНБО, не розповсюджується. Позивач вказує, що суди обох інстанцій не дослідили належним чином зібрані у справі докази та ці докази не підтверджують факт здійснення перевезення чи транзиту АТ «Виксунський металургійний завод» власними чи орендованими транспортними засобами, чи за його дорученням, залучення перевізників, експедиторів в інтересах третіх осіб, факт відвантаження товару АТ «Виксунський металургійний завод» для доставки позивачу. Також підприємство посилається на відсутність в матеріалах справи доказів правового зв`язку з АТ «Виксунський металургійний завод».
Верховний Суд ухвалою від 17 липня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ПП «ТД ТАМ».
14 серпня 2024 року від підприємства надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи листа Служби безпеки України від 02 липня 2024 року № 8/2/1-9518 щодо результату розгляду звернень платника з питання підстав відмови у митному оформленні спірного товару та внесення змін до рішення РНБО від 14 травня 2020 року «Про застосування, скасування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 14 травня 2020 року № 184/2020.
28 серпня 2024 року від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що оскаржувані судові рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права, при цьому доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків судових інстанцій.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судовий розгляд встановив, що між ПП «ТД ТАМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УСК» (далі - ТОВ «УСК») був укладений зовнішньоекономічний контракт від 06 травня 2019 року № 3-2019, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив металопродукцію згідно із специфікаціями, що є невід`ємною частиною контракту, в яких зазначені найменування металопродукції та асортимент, кількість, строки та умови постачання, ціна.
Вказаний товар був доставлений до Дніпровської митниці автотранспортом, державні номерні знаки НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .
Перевізником вказаного товару відповідно до договору перевезення від 04 січня 2022 року № 04/01 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ТАУН», яке було залучено експедитором Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНДТРАНССЕРВІС» на підставі заявки на транспортно-експедиційне обслуговування від 18 лютого 2022 року № 10 та договору від 22 листопада 2021 року № 2211.
Вартість вказаного товару була сплачена на банківський рахунок ТОВ «УСК», що підтверджується платіжним дорученням від 08 лютого 2022 року № 294 на суму 5 628 500,00 російських рублів.
В зоні діяльності Дніпровської митниці 21 лютого 2022 року ПП «ТД ТАМ» до митного оформлення заявлено шляхом електронного декларування товари:
1. «Прокат плоский товстолистовий з (вуглецевої) нелегованої сталі завширшки 600 мм або більше, гарячекатаний, неплакований, без покриття, завтовшки понад 15 мм, не в рулонах. Зміст: С-0.15 %, Мп-0.48 %, Сг-0.03 %, Sі-0.19-0.21 %, Ni-0.02 %. Марка: СТЗСП лист розмір 30х2000х6000 мм = 11275,00 кг. Є матеріалом загального призначення. Призначений для виробництва заготовок та деталей машинобудівного та сільськогосподарського виробництв. Виробник: Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат» UA. Торговельна марка: «МЕТІНВЕСТ». Країна виробництва: UА»;
2. «Прокат плоский товстолистовий з (вуглецевої) нелегованої сталі завширшки 600 мм або більше, гарячекатаний, неплакований, без покриття, завтовшки понад 15 мм, не в рулонах. Зміст: С-0.179 %, Мп-0.462 %, Сг-0.039 %, Sі -0.18 %, Ni - 0.033 %. Марка: СТЗСП лист розмір 50х2000х6000 мм = 9570,00 кг. Є матеріалом загального призначення. Призначений для виробництва заготовок та деталей машинобудівного та сільськогосподарського виробництв. Виробник: АТ «Виксунський металургійний завод», ru. Торговельна марка: «Виксунський металургійний завод». Країна виробництва: ru».
Подана платником електронна митна декларація зареєстрована за № UА110110/2022/001675.
Дніпровською митницею було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA11011/2022/000017, якою відмовлено у прийнятті митної декларації від 21 лютого 2022 року № UA110110/2022/001675 з таких причин: «Відповідно до статті 256 МК України, Закону України «Про санкції», Указу Президента України від 14 травня 2020 року № 184/2020, яким введено в дію рішення РНБО «Про застосування, скасування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів і (санкцій)» передбачено обмеження операцій АТ «Виксунський металургійний завод», (АО «Виксунский металлургический завод» Російська Федерація), а саме: повне припинення транзиту ресурсів та перевезень територією України».
Роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:
Для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення необхідно подати нову вантажну митну декларацію здійснити декларування відповідно до порядку, встановленого МК України.
Суди встановили, що зміст додатка 2 до рішення РНБО від 14 травня 2020 року свідчить, що до АТ «Виксунський металургійний завод» (АО «Виксунский металлургический завод», Російська Федерація), застосовані такі обмежувальні заходи, а саме:
1) повне припинення транзиту ресурсів та перевезень територією України;
2) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
Строк застосування санкцій 3 роки.
Вважаючи протиправною картку відмови від 21 лютого 2022 року № UА110110/2022/000017, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд зазначає таке. 
Частиною першою статті 1 Закону України «Про санкції» передбачено, що з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (частина друга статті 1 Закону України «Про санкції»).
За приписами частини другої статті 3 Закону України «Про санкції» застосування санкцій ґрунтується на принципах законності, прозорості, об`єктивності, відповідності меті та ефективності.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про санкції» видами санкцій згідно з цим Законом є:
1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном;
2) обмеження торговельних операцій;
3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України;
4) запобігання виведенню капіталів за межі України;
5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;
7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;
8) заборона користування радіочастотним ресурсом України;
9) обмеження або припинення надання електронних комунікаційних послуг і використання електронних комунікаційних мереж;
10) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;
11) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України;
12) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом;
13) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави;
14) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави;
15) заборона здійснення Національним банком України реєстрації учасника міжнародної платіжної системи, платіжною організацією якої є резидент іноземної держави;
16) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;
17) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю;
18) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;
19) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;
20) припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами;
21) відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України;
22) припинення дії міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
23) анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод;
24) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;
24-1) заборона на набуття у власність земельних ділянок;
25) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом.
Статтею 5 Закону України «Про санкції» визначено, що пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд РНБО Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Національним банком України, Службою безпеки України.
Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо іноземної держави або невизначеного кола осіб певного виду діяльності (секторальні санкції), передбачених пунктами 1-5, 13-15, 17-19, 24-1, 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається РНБО, вводиться в дію указом Президента України та затверджується протягом 48 годин з дня видання указу Президента України постановою Верховної Ради України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту прийняття постанови Верховної Ради України і є обов`язковим до виконання.
Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається РНБО та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
Припинення дії міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, як санкція згідно з цим Законом здійснюється Верховною Радою України за поданням Президента України або іншого суб`єкта законодавчої ініціативи.
Рішення щодо застосування санкцій повинно містити строк їх застосування, крім випадків застосування санкцій, що призводять до припинення прав, та інших санкцій, які за змістом не можуть застосовуватися тимчасово.
Рішення про внесення змін до санкцій приймається органом, що прийняв рішення про їх застосування відповідно до цього Закону, за власною ініціативою або на підставі пропозицій органів державної влади, зазначених у частині першій цієї статті.
Рішення про скасування санкцій приймається органом, що прийняв рішення про їх застосування відповідно до цього Закону, у разі якщо застосування санкцій привело до досягнення мети їх застосування.
За встановленими судами обставинами до АТ «Виксунський металургійний завод» рішенням РНБО від 14 травня 2020 року «Про застосування, скасування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеним в дію Указом Президента України від 14 травня 2020 року № 184/2020, були застосовані санкції у вигляді повного припинення транзиту ресурсів та перевезень територією України та зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань строком на три роки. Такі санкції діяли станом на момент митного оформлення спірного товару платником. 
Відповідно до частини першої статті 196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України:
1) товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або відповідно до закону чи міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
2) товари (крім товарів для власного споживання, що ввозяться громадянами в обсязі та порядку, встановлених статтями 376 і 378 цього Кодексу), на пропуск яких відповідно до закону потрібні документи державних органів, установ та організацій, уповноважених на їх видачу, - в разі відсутності таких документів;
3) товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України.
За правилами статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Суди встановили, що підставою для прийняття оскарженої картки відмови митним органом стало те, що виробником товару, який заявив до митного оформлення позивач, є АТ «Виксунський металургійний завод», до якого застосовано санкції, а саме: повне припинення транзиту ресурсів та перевезень територією України та зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, строком на три роки.
Мотивуючи касаційну скаргу, підприємство вказало, що в цій справі ресурси (товар), які належать АТ «Виксунський металургійний завод», митний кордон України не перетинали, а такі ресурси вже були власністю позивача. Платник вважає, що в цій справі стаття 5 Закону України «Про санкції», як норма матеріального права, в частині сфери її дії та суб`єктів персональних санкцій застосована невірно та всупереч висновкам, викладеним у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22, в якій суд дійшов висновку, що Укази Президента України, якими введено в дію рішення РНБО «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», є індивідуально-правовими актами. Тому на належний позивачу на праві власності товар (ресурси), до якого АТ «Виксунський металургійний завод» безпосередньо або опосередковано не має відношення, перевезення якого АТ «Виксунський металургійний завод» не здійснювало та не замовляло його перевезення, дія Указу Президента України, яким введено в дію рішення РНБО, не розповсюджується.
Верховний Суд погоджується, що, дійсно, Укази Президента України, якими введено в дію рішення РНБО «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», є індивідуально-правовими актами. Та в цьому випадку обмежувальні заходи застосовані саме до АТ «Виксунський металургійний завод», а не до позивача.
Водночас, оскаржуваний акт індивідуальної дії митного органу вмотивований положеннями статті 196 МК України, а саме тим, що позивач заявив до митного оформлення товар, переміщення якого через митний кордон України заборонено відповідно до закону, а не тим, що до платника застосовані санкції. 
Суд погоджується з висновками судових інстанцій, що таким товаром є товар виробника АТ «Виксунський металургійний завод», тому його перевезення територією України заборонено.
Те, що АТ «Виксунський металургійний завод» є виробником поставленого на адресу ПП «ТД ТАМ» товару позивач не заперечує. 
Верховний Суд зазначає, що враховуючи завдання адміністративного судочинства щодо захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а також мету застосування санкцій як інструменту захисту національної безпеки та недопущення фінансування суб`єктів, які перебувають під санкціями, слід виходити з того, що укладення правочинів щодо придбання та ввезення продукції, виготовленої суб`єктом, стосовно якого введені санкції, суперечить суті та цілям їх застосування, навіть якщо формально постачальником виступає третя особа.
Таким чином, імпорт продукції, виробництва суб`єкта, до якого застосовано санкції, не може розглядатися як правомірний, оскільки це становить фактичне обходження санкцій, а отже, підлягає забороні.
Посилання позивача на відсутність у Законі України «Про санкції» визначення поняття «ресурс» не приймається судом, оскільки вжите законодавцем у статті 4 цього Закону поняття має родове значення та охоплює будь-які матеріальні та нематеріальні блага, у тому числі продукцію підсанкційного підприємства. Тлумачення цього терміна у спосіб, запропонований позивачем, фактично призвело б до нівелювання мети санкцій шляхом обходу їх дії через посередників. Оскільки заявлений до митного оформлення товар є продукцією виробництва АТ «Виксунський металургійний завод», до якого застосовані санкції, він підлягає розгляду як ресурс цього підприємства, незалежно від того, у якої особи його придбав позивач.
Аргументи підприємства про порушення його права мирно володіти своїм майном, гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є необґрунтованим, оскільки застосовані обмеження не мають характеру позбавлення власності, здійснені на підставі закону, з легітимною метою та відповідають вимозі пропорційності. Таким чином, право позивача на мирне володіння майном не порушене. Крім того, варто зазначити, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе і можливі збитки, втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат тощо.
Покликання платника на те, що відповідач не подав доказів щодо правомірності свого рішення, а всі матеріали справи походять від позивача, не спростовує правильності висновків судів попередніх інстанцій. Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює всі наявні докази в їх сукупності, незалежно від того, якою стороною вони подані. Відсутність доказів з боку відповідача не позбавляє суд права вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів, якщо вони є належними, допустимими та достовірними. Отже, цей довід не є підставою для скасування оскаржуваних рішень.
Щодо долучення до матеріалів справи листа Служби безпеки України від 02 липня 2024 року № 8/2/1-9518, то Суд враховує, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
В свою чергу, названий лист Служби безпеки України свідчить лише про те, що позивач звернувся до органу, який не має повноважень щодо надання роз`яснень та консультацій з порушеного платником питання.
З огляду на викладене та враховуючи, що суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги платника без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного підприємства «ТД ТАМ» залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                І. А. Гончарова
Судді                                                                                                    І. Я. Олендер
                                                                                                    Р. Ф. Ханова