ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/1580/25                Головуючий в 1 інст. Козлова Н.Ю.
Провадження №33/807/662/25                        Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2025 року                                                 місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2025 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 гривень, з оплатним вилученням карабіну Сайга МК к.7,62 № НОМЕР_2 та подальшою передачею Збройним Силам України, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 18 лютого 2025 року о 18-30 годині у ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено належний йому карабін Сайга МК к.7,62 № Н04133249 дозвіл № НОМЕР_3 дійсний до 07 лютого 2023 року, поза межами сейфу, чим порушив правила зберігання зброї.
Вказане правопорушення зафіксоване в протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 002219 від 18 лютого 2025 року.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,            ОСОБА_1  звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що суд в порушення вимог чинного законодавства розглянув справу за його відсутністю, а тому він не мав можливості надати пояснення щодо правильності своїх вчинків.
Вказав, що судом не враховано, що зброя Сайга МК к.7,62 № НОМЕР_2 , є його особистим майном, яка придбана ним за власні кошти. Відповідно до наказу МВС України, прийнятого в період дії воєнного стану, дозвіл на дану зброю дійсний до 2025 року.
Отже вважає, що судом незаконного накладено стягнення у вигляді оплатного вилучення карабіну Сайга МК к.7,62 № Н04133249, яким він захищав Україну з 2014 року, має нагороди та ордени, грамоту від Президента України.
У судовому засідання апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити. Зазначив, що зі зброєю, яка підлягає вилученню відповідно до оскаржуваної постанови, він виконує бойові завдання.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами в справі і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорюються.
Враховуючи викладене, суддя апеляційного суду вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції відбувся з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності, докази були досліджені об`єктивно та безсторонню, жодних порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допущено не було, внаслідок чого суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 191 КУпАП.
Перевіряючи апеляційні доводи щодо вирішення судом долі речових доказів, а саме передачі Збройним Силам України карабіну Сайга МК к.7,62 № Н04133249, суддя апеляційного суду виходить із наступного.
       Так, згідно зі ст. 265 КУпАП речі і документи, що були знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у ст.ст. 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому КМУ за погодженням із ДСА України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх в установленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей реалізують.
Відповідно до ст. 29 КУпАП, конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає у примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.
Згідно з ч. 6 ст. 283 КУпАП постанова в справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.
На переконання судді апеляційного суду, суддя місцевого суду вірно аргументував своє рішення щодо долі речового доказу у вигляді карабіну Сайга МК к.7,62 № Н04133249, взявши до уваги обставини адміністративного правопорушення, які полягають в тому, що вказаний карабін було виявлено під час проведення санкціонованого обшуку в межах іншого кримінального провадження. 
Оскільки суддею апеляційного суду під час розгляду справи неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права не встановлено, постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2025 року підлягає залишенню без змін.
Відповідаючи на доводи апелянта щодо порушення судом вимог чинного законодавства через розгляд справи за його відсутністю, суддя апеляційного суду виходить з наступного.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Суд першої інстанції тричі повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду поштовим зв`язком за адресою зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення: АДРЕСА_1 . Однак, рекомендовані повідомлення повернулися до суду з позначкою «адресат відсутній».
Крім того, ОСОБА_1 повідомлявся судом шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28) на номер телефону зазначений як належний останньому в протоколі, між тим абонент був тимчасово недоступний.
Сам по собі факт розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, оскільки судом першої інстанції здійсненні всі необхідні процесуальні заходи для забезпечення розгляду справи та прийняття рішення у строк, встановлений ст. 38 КУпАП, проте ОСОБА_1 не отримав судові повістки та у судове засідання не з`явися.
Крім того апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні  ОСОБА_1 шляхом призначення його апеляційної скарги до розгляду, виклику його до суду апеляційної інстанції, і останній реалізував зазначені права.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши  характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 191 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22 квітня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП з оплатним вилученням карабіну Сайга МК к.7,62 № НОМЕР_2 та подальшою передачею Збройним Силам України, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
Дата документу  Справа № 334/1580/25