УХВАЛА

27 серпня 2025 року
м. Київ
справа №160/14548/24
адміністративне провадження №К/990/34011/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Смоковича М.І.,
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2025 року у справі №160/14548/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним дій,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому, з    урахуванням уточнених позовних вимог просив:
- визнати протиправними дії керівництва військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошової додаткової винагороди на період дії військового стану (постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року) за період з 01 серпня по 27 серпня 2022 року та серпневої премії до грошового утримання за цей же період та зобов`язати здійснити вказані виплати;
-  визнати протиправними дії керівництва військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошового утримання за період з 03 листопада 2022 року по 09 березня 2023 року (наказ №937 від                   30 серпня 2023 року);
-  зобов`язати відповідача здійснити щомісячну виплату грошового забезпечення за вказаний період, до якого входить: оклад за військове звання (ОВ3) - 740,00 грн, посадовий оклад (ПО) -              2640,00 грн, надбавка за вислугу років (НВР) - 30% від (ПО+ОВ3), надбавка за особливості проходження служби (постанова Кабінету Міністрів України №704) - 65% (ПО+ОВЗ+НВР),  премія - 590% від ПО, поточна грошова індексація, додаткова винагорода на період військового стану (постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року) в місцях постійної дислокації (діяла до 01 лютого 2023 року включно - 30000,00 грн, з 01 лютого 2022 року -         10000 грн);
- визнати протиправними дії керівництва військової частини НОМЕР_2 щодо нарахувань і щомісячних виплат за період з 09 березня 2023 року по 30 листопада 2023 року;
- зобов`язати відповідача здійснити за вказаний період перерахунок і виплату щомісячного грошового утримання, з включенням: оклад за військове звання (ОВ3) - 740,00 грн, посадовий оклад (1IО) - 2640,00 грн, надбавка за вислугу років (НВР) - 30% від (ПО+ОВ3), надбавка за особливості проходження служби (постанова Кабінету Міністрів України №704) - 65% (ПО+ОВЗ+НВР), премія - 590% від ПО, додаткова винагорода на період військового стану - 10000,00 грн;
- визнати протиправними дії керівництва військової частини НОМЕР_1 з грошових виплат при звільненні зі служби та зобов`язати здійснити грошові виплати, згідно з наказом №119 від             08 лютого 2024 року: за 19 повних прослужених місяців на підставі наказу Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року; грошової компенсації за невикористану основну відпустку в 2022 році - 13 діб, в 2023 році - 30 діб, з урахуванням виплат за наказом №95 від 31 січня           2024 року;
- визнати протиправними дії та зобов`язати керівництво військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу Міністерства оборони України №232 від 29 квітня 2016 року та постанови Кабінету Міністрів України №178 від 16 березня 2016 року здійснити виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 04 березня 2022 року по 31 січня 2024 року;
-  зобов`язати керівництво військової частини НОМЕР_2 здійснити виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік;
- визнати протиправними дії керівництва військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу додаткової грошової винагороди на період військового стану, згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за період з 01 грудня 2023 року по 31 січня   2024 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати сум грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27 серпня 2022 року по                            30 листопада 2023 року;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 27 серпня 2022 року по 30 листопада 2023 року;
- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації за недоотримане речове майно військовослужбовцю ОСОБА_1 ;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, яке належало ОСОБА_1 ;
- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 19 (п`ятнадцять) повних прослужених місяців служби; грошової компенсації за невикористану основну відпустку в 2022 - 13 діб; грошової компенсації за невикористану основну відпустку в 2023 - 30 діб;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 19 (п`ятнадцять) повних прослужених місяців служби; грошову компенсацію за невикористану основну відпустку в 2022 - 13 діб; грошову компенсацію за невикористану основну відпустку в 2023 - 30 діб;
- визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 рік;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік;
- визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленою постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»  у розмірі до 100   000,00 гривень пропорційно,  у розрахунку на місяць за період з 09 березня          2022 року по 27 квітня 2022 року, з 02 травня 2022 року по 27 серпня 2022 року та з 09 березня 2023 року по 15 березня 2023 року;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до              100 000,00 грн  пропорційно, у розрахунку на місяць за період з 09 березня 2022 року по                   27 квітня 2022 року, з 02 травня 2022 року по 27 серпня 2022 року та з 09 березня 2023 року по 15 березня 2023 року;
- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленою постановою Кабінету Міністрів України №  168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 30  000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період 01 серпня 2022 року по 31 січня 2024 року;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України                    № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до               30  000,00 грн пропорційно, у розрахунку на місяць за період 01 серпня 2022 року по 31 січня  2024 року;
- в іншій частині позовних вимог  відмовлено.
Не погодившись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року відмовлено військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення; відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору; апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року  залишено без руху. Установлено скаржнику строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги у десять днів з моменту отримання ухвали шляхом подання до Суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням інших поважних підстав його пропуску та наданням доказів на їх підтвердження; документу про сплату судового збору; оформленого належним чином документа про повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року відмовлено відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року  на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
12 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Суду надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від                 15 листопада 2024 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 04 липня    2025 року у справі №160/14548/24.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи.
Ураховуючи те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від                                 15 листопада 2024 року не переглядалося судом апеляційної інстанції у відкритті касаційного провадження в частині його оскарження слід відмовити.
Щодо оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2025 року у справі №160/14548/24.слід зазначити таке.
Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору складає                        1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог частини першої указаної норми судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною третьою указаної норми передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" визначено, що станом на                                            01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.
Отже, розмір судового збору за подання цієї касаційної скарги складає 2422,40 грн (3028,00 грн х 0,8).
Скаржник до касаційної скарги не додав документа про сплату судового збору в указаному розмірі, що свідчить про невідповідність касаційної скарги вимогам частини четвертої статті                                                  330 КАС України.
Водночас скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що на рахунках військової частини НОМЕР_1 відсутні кошти для сплати судового збору.
Вирішуючи зазначене клопотання, Суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно з частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про судовий збір" платниками судового збору є зокрема, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Отже, скаржник не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства з питань звільнення від сплати судового збору, відстрочення, розстрочення його сплати чи зменшення його розміру.
Таким чином, підстави для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору відсутні.
Отже, скаржнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2422,40 грн та надати суду докази на підтвердження його сплати.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Відповідно до частини першої статті 329 КАС України       касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою       статті 333 цього Кодексу.
З оскаржуваної ухвали Третього апеляційного адміністративного суду встановлено, що її було прийнято 04 липня 2025 року у порядку письмового провадження та її повний текст складено у цей же день.
За таких обставин останнім днем строку на її касаційне оскарження є 04 серпня 2025 року.
Водночас касаційну скаргу направлено скаржником через підсистему «Електронний суд» до Суду лише 11 серпня 2025 року, тобто з порушенням встановленого законом строку на вчинення відповідних процесуальних дій.
У касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.
Обґрунтовуючи причини пропуску   строку   на касаційне оскарження скаржник посилається на обставини введення військового стану в Україні та зазначає, що командування військової частини НОМЕР_1 знаходиться на оперативному командному пункті, розгорнутому безпосередньо в районі ведення бойових  дій, де обмежене використання засобів зв`язку. Указує на те, що командир військової частини НОМЕР_1 , який  є уповноваженою особою та має право приймати рішення із встановлення відповідальної особи за відпрацювання документації, першочергово займається виконанням задач, пов`язаних з веденням бойових дій. Також зазначає, що кореспонденція, яка направляється до військової частини НОМЕР_1 отримується відповідальним виконавцем в пункті постійної дислокації військової частини, у подальшому найближчим транспортом передається до тимчасового місця дислокації нетаємного діловодства військової частин НОМЕР_1 , де останні надають документацію командиру військової частини для накдадення резолюції та визначення виконавця, після чого документи, розглянуті керівництвом повертаються з відповідною резолюцією до служби діловодства, яка здійснює передачу документів на виконання визначеній найближчим транспортом. Тому, за таких умов, суворе дотримання строку на апеляційне/ касаційне оскарження не завжди виявляється можливим.
Оцінюючи вказані обставини, Суд зазначає, що приписами статті 44 КАС України встановлено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.
Суд зауважує, що відповідно до приписів частини третьої статті 328 КАС України, підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги. 
Водночас зазначені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження Суд не приймає, оскільки питання внутрішньої організації роботи державного підприємства, установи, організації, правових органів є суб`єктивними чинниками, які не вказують на наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення у цій справі, тому неналежна організація роботи відповідальним суб`єктом, наприклад, командиром військової частини, наслідком чого пропущений строк на касаційне оскарження,      не може бути підставою для його поновлення.
Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, Суд зазначає таке.
Після затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від           24 лютого 2022 року №64/2022 будь-яких змін в аспекті перебігу процесуальних строків на касаційне оскарження судових рішень та їх обчислення до КАС України не вносилося.
Зазначеним Указом в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який був неодноразово продовжений і триває дотепер.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Суд наголошує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.
Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
Суд погоджується, що введений в Україні воєнний стан суттєво ускладнив (подекуди унеможливив) повноцінне функціонування суб`єктів владних повноважень. Однак сама ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного                         (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
Суд не заперечує, що обставини введенням в Україні воєнного стану і залучення особового складу військової частини до дій щодо захисту Вітчизни могли утруднити дотримання строку на касаційне оскарження, однак зазначені доводи скаржника не підтверджені жодними доказами.
За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною та підтверджений відповідними доказами.
Отже, лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього публічного органу.
За таких обставин зазначені скаржником причини пропуску строку на подання касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а отже, не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
З урахуванням наведеного, Суд не вбачає підстав визнавати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо
підстави, указані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без руху із установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом подання до суду касаційної інстанції: заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення, а також відповідних доказів на підтвердження викладених у заяві обставин та документа про сплату судового збору.
Керуючись статтями 44, 248, 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі №160/14548/24
Визнати неповажними підстави пропуску строку військової частини НОМЕР_1 на касаційне оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2025 року у справі №160/14548/24.
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2025 року у справі №160/14548/24 залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач:  Судді:	О.Р. Радишевська  О.В. Кашпур  М.І. Смокович