ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

   головуючий суддя у першій інстанції: Недашківська К.М.

01 вересня 2025 року	Львів	Справа № 460/1346/25 пров. № А/857/25599/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого-судді:                                                  Бруновської Н.В.
суддів:                                                                      Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення   Рівненського окружного адміністративного суду   від 22 травня 2025 року   у справі № 460/1346/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Альянс Ідеал» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-
ВСТАНОВИВ:
30.01.2025р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК Альянс Ідеал»  (далі по тексту ТзОВ «ТК Альянс Ідеал») звернувся з позовом до Рівненської митниці, в якому просив суд: 
- визнати протиправними та скасувати: Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204130/2024/000027/1 від 24.12.2024р. та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.12.2024р. №UA204130/2024/000281.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.05.2025р. позов задоволено. 
Не погоджуючись із даним рішеннями, апелянт Рівненська митниця подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду   від 22.05.2025р. скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
02.09.2024р. ТзОВ «ТК Альянс Ідеал» (Покупець) та фірма нерезидент «SLONCE ROMA Sp. Z o.о.» (Продавець) уклали Контракт на поставку №02/09/2024 (далі – Контракт №02/09/2024) (а.с. 25). 
В п.1.2 - п.1.4 Контракту визначено, що найменування, кількість, асортимент, комплектність, ціна товару та дата відвантаження кожної партії визначаються сторонами в замовленнях покупця, підтверджених продавцем. Замовлення покупця вважається узгодженим з моменту отримання покупцем від продавця підтвердження замовлення на постачання партії товару. Продавець надсилає письмове підтвердження замовлення у вигляді проформи-інвойсу електронною поштою протягом 2 (двох) робочих днів з дати отримання замовлення;
Періодичність поставок визначається періодичністю замовлень покупця. Строки поставки кожної партії товару вказуються у відповідному інвойсі;
Відповідно до п.2.1-п.2.5   загальна вартість контракту складається із загальної суми всіх проформ до цього контракту. Валютою ціни та платежу є євро або USD. Ціна на товар до кожної партії фіксується у проформа-інвойсі до цієї партії та діє до 100% її оплати. Після внесення повної або часткової оплати ціна на партію зміні не підлягає;
Оплата за товар, що поставляється, за цим контрактом здійснюється у розмірі 100% перед відвантаженням, якщо інше не передбачено проформою інвойс/інвойсом. У тому випадку, якщо покупцем провадиться попередня оплата товару і з якоїсь причини не відбудеться поставки оплаченого товару, продавець зобов`язаний повернути покупцеві суму грошових коштів, сплачених ним за цей товар, протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту закінчення погодженого терміну поставки товару;
Датою оплати вважається дата надходження коштів на рахунок продавця у банку продавця;
У вартість товару включається вартість маркування, тари та упаковки, завантаження товару у транспортний засіб продавця, страхування вантажу під час транспортування. Всі інші витрати покриватимуться сторонами відповідно до положень Інкотермс 2010 року;
Усі податки, мита та інші збори та платежі, пов`язані з виконанням цього контракту, у тому числі стягувані під час транзитного перевезення через іншу країну до порту призначення, зазначеного у додатках, несе постачальник, а від порту призначення – покупець;
Згідно п.3.1 -п.3.1 товар поставляється на умовах поставки FCA (Incoterms 2010);
Розвантаження товару з транспортного засобу перевізника у місці призначення здійснює покупець власним коштом.
Додатковою угодою №1 від 03.09.2024р. до Контракту визначено, що умови поставки вказуються в інвойсі. (а.с. 34).
23.12.2024р. за митною декларацією №24UA204130020444U4 (далі – МД №24UA204130020444U4) декларантом до відділу митного оформлення №3 митного поста «Рівне» Рівненської митниці заявлено до митного оформлення товар «Плівка з поліетилентерефталату, непориста, неармована, нешарувата, без підкладки, не поєднана подібним способом з іншими матеріалами (не ламінована), без подальшої обробки, завтовшки не більша як 50 мкм у рулонах, являє собою сировину для виробництва багатошарових комбінованих (ламінованих) плівок з нанесеним друком та ламінатом для пакування товарів. PET плівка в асортименті - 19787,33 кг. Торговельна марка: PETLAR. Країна виробництва: IN.» за рівнем митної вартості 1,420342 USD/кг (а.с. 17).
До митної декларації з метою підтвердження митної вартості за першим методом її визначення додано такі документи: Пакувальний лист, Рахунок-проформа (Proforma invoice) 1-Рахунок-фактура (iнвойс), коносамент (Bill of lading), автотранспортна накладна (Road consignment note), декларацiя про походження товару (Declaration of origin), рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору(контракту) про транспортно-експедиційні послуги, Додаткова угода, договори (контракти) про перевезення, сертифікати, копія митної декларації країни відправлення. 
За МД №24UA204130020444U4 митна вартість товару заявлена із застосуванням основного методу – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) – 26712,90 USD.
За результатами перевірки поданих декларантом документів, митний орган дійшов висновку про те, що товари заявлено на комерційних умовах поставки CIF GDYNIA; у документах, наданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містяться всі данні відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, та виявлені окремі розбіжності або неточності, а саме: 
Як видно з рахунку на оплату за надання транспортних послуг від 19.12.2024р. №1466, міжнародне автоперевезення вантажу за маршрутом м. Гдиня (Польща) – м/п «Ягодин-Дорогуськ», Україна, авто НОМЕР_1 /ВК2311ХF зазначено контейнер FCIU7451984, що є невідповідністю і може впливати на вартість перевезення; 
В графі 44 ВМД Коносамент (Bill of lading) № HLCUBO12410AYKT1 видно, що зазначена дата видачі 31.05.2024р.. Однак, в наданому для митного оформлення документі датою видачі зазначається 31.10.2024р., що вказує на невідповідність; 
-не може бути взято до уваги копію митної декларації країни відправлення від 23.10.2024р. № 5058545 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містить відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт; 
-в експортній декларації країни відправлення в умовах поставки не вказано місце призначення; 
-в копії митної декларації країни відправлення від 23.10.2024р. №5058545 зазначений порт відправлення INIDR6 (Indore(EPZ/SEZ)), що не кореспондується з коносаментом від 31.10.2024р. №HLCUBO12410AYKT1, згідно якого порт завантаження NHAVA SHEVA, INDIA.
23.12.2024р. з метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митний орган направив декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи: 
1) рахунок на оплату за надання транспортних послуг із зазначенням інформації, яка відповідає дійсності; 
2) банківські платіжні документи, що можливо пов`язати з оцінюваним товаром; 
3) каталоги, прейскуранти (прайс-листи); 
4) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки.
24.12.2024р. декларант на електронне повідомлення митного органу стосовно необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів надав: прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.10.2024р. б/н, лист «SPS GROUP sp.z.o.o.» від 18.12.2024р., лист ТОВ «Украмарин» від 23.12.2024р. №1/2312 та лист з ініціюванням прийняття рішення без врахування термінів, передбачених ст.53 МК України від 24.12.2024р.
24.12.2024р. Рівненською митницею прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204130/2024/000027/1 (далі – Рішення №UA204130/2024/000027/1), яким митну вартість товару визначено із застосуванням другорядного – резервного методу визначення митної вартості відповідно до ст.64 МК України (а.с. 47).
Із змісту графи 33 Рішення №UA204130/2024/000027/1 видно наступне:
Митна вартість імпортованого товарів не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки, подані до митного оформлення документи містять неточності:
В рахунку на оплату за надання транспортних послуг від 19.12.2024р. №1466 видно, що міжнародне автоперевезення вантажу за маршрутом м. Гдиня (Польща) – м/п «Ягодин-Дорогуськ», Україна, авто НОМЕР_1 /ВК2311ХF зазначено контейнер FCIU7451984, що є невідповідністю і може впливати на вартість перевезення;
В графі 44 ВМД Коносамент (Bill of lading) № HLCUBO12410AYKT1 зазначена дата видачі 31.05.2024р. Однак, в наданому для митного оформлення документі датою видачі зазначається 31.10.2024р., що вказує на невідповідність;
Не може бути взято до уваги копію митної декларації країни відправлення від 23.10.2024р. № 5058545 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містить відміток митного органу, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт;
В експортній декларації країни відправлення в умовах поставки не вказано місце призначення;
В копії митної декларації країни відправлення від 23.10.2024р. №5058545 зазначений порт відправлення INIDR6 (Indore(EPZ/SEZ)), що не кореспондується з коносаментом від 31.10.2024р. №HLCUBO12410AYKT1, згідно якого порт завантаження NHAVA SHEVA, INDIA.
Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості. Згідно ч.5 ст.54 МК України, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VІІ ГАТТ/СОТ від 1994 р.
Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про вартість товару, митне оформлення якого здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом – Плівка поліестерова з поліетилентерефталату (PET) непориста, неармована, неламінована, без підкладки, не поєднана з іншими не полімерними матеріалами, прозора, завтошки 12 мкм, формат (мкм*ммПлівка намотана на бобіни. Використовується у виробництві пакувальних виробів. Торговельна марка-SRF Виробник-SRF LIMITED Країна виробник-IN митна вартість якого визнана митним органом за МД від 19.11.2024р. 24UA100320439407U4 – 2,02 USD/1кг.
Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком: рахунок на оплату за надання транспортних послуг із зазначенням інформації, яка відповідає дійсності; банківські платіжні документи, що можливо пов`язати з оцінюваним товаром; каталоги, прейскуранти (прайс-листи); виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки.
За результатом проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (ст.ст.59 – 61 МК України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст.63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58 – 63 МК України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень ст.64 МК України. 
Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості подібного товару «Плівка поліестерова з поліетилентерефталату (PET) непориста, неармована, неламінована, без підкладки, не поєднана з іншими не полімерними матеріалами, прозора, завтошки 12 мкм, формат (мкм*мм Плівка намотана на бобіни. Використовується у виробництві пакувальних виробів. Торговельна марка-SRF Виробник-SRF LIMITED Країна виробник-IN митна вартість якого визнана митним органом за МД від 19.11.2024 24UA100320439407U4 – 2,02 USD/1кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 39970,41 USD, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 1673804,74 грн (2,02USD /кг*41,8761грн/USD*19787,33кг).
Митний орган сформував Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204130/2024/000281 (далі – Картка відмови), в якій зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки, декларант не подав жодних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно  переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 – ч.4 ст. 53 МК України та у відповідності до ч.5 ст.54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VІІ ГАТТ/СОТ від 1994р., а подані до митного оформлення документи містять неточності. Прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204130/2024/000027/1 від 24.12.2024р. відповідно до вимог Розділу ІІІ (ст.49-ст.66) МК України.
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
ч.2 ст.51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Із змісту ст.52 МК України видно, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
ч.4 ,ч.5 ст.58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
ч.3 ст.53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Тобто, митний орган має повноваження вимагати додаткові документи у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.
Крім того, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду в постанові від 19.02.2019р. у справі № 805/2713/16-а.
Відповідно до ч.1-4 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
ч.1,ч.2 ст.53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5,ч.6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно ч.1-3 ст.54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.
ч.6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що обов`язок митного органу зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Також, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду яка викладена у постанові від 05.03.2019р. у справі №815/5791/17 основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Поряд з цим, відповідно до норм ст.ст.51-58 МК України самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що  подані декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Зокрема, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що  до митного оформлення, позивач надав передбачені ст.53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару: Пакувальний лист, Рахунок-проформа (Proforma invoice) 1-Рахунок-фактура (iнвойс), коносамент (Bill of lading), автотранспортна накладна (Road consignment note), декларацiя про походження товару (Declaration of origin), рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору(контракту) про транспортно-експедиційні послуги, Додаткова угода, договори (контракти) про перевезення, сертифікати, копія митної декларації країни відправлення. 
Стосовно доводів апелянта про те, що згідно рахунку на оплату за надання транспортних послуг від 19.12.2024р. №1466, міжнародне автоперевезення вантажу за маршрутом м. Гдиня (Польща) – м/п «Ягодин-Дорогуськ», Україна, авто НОМЕР_1 /ВК2311ХF зазначено контейнер FCIU7451984, що є невідповідністю і може впливати на вартість перевезення, колегія суддів зазначає про таке.
Декларант надавав митному органу лист від 23.12.2024р. №1/2312, в якому зазначав, що вантаж із контейнера FCIU7451984 перевантажений в автомобіль НОМЕР_1 /ВК2311ХF на складі SPS GROUP Sp.z.o.o. (ul. Starowiejska 16/2, 81-356 Gdenia); Щодо запису про Контейнер у рахунку-фактурі від 19.12.2024р. №1466 – Договір UM-180924 від 18.09.2024р., номер Контейнера FCIU7451984 зазначений саме такий, оскільки за таким номером проведена робота в внутрішній програмі ТОВ «Украмарин» і за ним прослідковується всі виконані роботи по даному замовленню (а.с. 100).
В оскаржуваному Рішенні №UA204130/2024/000027/1 зазначено: «в копії митної декларації країни відправлення від 23.10.2024р. №5058545 зазначений порт відправлення INIDR6 (Indore(EPZ/SEZ)), що не кореспондується з коносаментом від 31.10.2024р. №HLCUBO12410AYKT1, згідно якого порт завантаження NHAVA SHEVA, INDIA». 
Такі висновки базуються на тому, що декларант не надав належних документів, що стосуються транспортування товару. 
Колегія суддів критично оцінює такі доводи митного органу та зазначає, що декларант надав документи, що стосуються питання транспортування товару: CMR №51984 (а.с. 78);
Договір транспортного експедирування від 18.09.2024р. №UM-180924, укладений між декларантом та ТОВ «Украмарин» (а.с. 82); 
Заявка №3 на надання транспортно-експедиторських послуг від 11.11.2024р. (а.с. 94);
Довідка ТОВ «Украмарин» про транспортно-експедиційні витрати від 19.12.2024р. №1/1912, де зазначено, що транспортно-експедиційні витрати з перевезення вантажу у контейнері FCIU7451984, локальні витрати в порту вивантаження, т1, міжнародне перевезення автомобілем НОМЕР_1 /ВК2311ХF, складають 58286,00 грн. без ПДВ (а.с. 81);
Рахунок на оплату №1466 від 12.12.2024р.: Локальні витрати в Польщі (документаційний збір, Т1 до складу, автоперевезення з порту Гдиня до складу, DSK, розвантаження-завантаження на складі, скасування, Т1 до кордону з Україною) – 35286,00 грн.; Міжнародне автоперевезення вантажу за маршрутом м. Гдиня (Польща) – м/п «Ягодин-Дорогуськ», Україна – 23000,00 грн.; Міжнародне автоперевезення вантажу за маршрутом м/п «Ягодин-Дорогуськ» - м. Київ – 32000,00 грн. (а.с. 46).
Тобто, позивач надав відповідні документи, якими підтверджено вартість перевезення за Контрактом є «Slonze Roma», Польща.
В оскаржуваному Рішенні №UA204130/2024/000027/1 зазначено: «в графі 44 ВМД Коносамент (Bill of lading) № HLCUBO12410AYKT1 зазначена дата видачі 31.05.2024р., тоді як в наданому для митного оформлення документі датою видачі зазначається 31.10.2024р., що вказує на невідповідність».
Щодо такої підстави для коригування митної вартості товарів, апеляційний суд зазначає, що в поданій до митного оформлення МД №24UA204130020444U4 (графа 44 «Додаткова інформація / Оформлені документи / сертифікати та авторизації») міститься покликання саме на Коносамент (Bill of lading) № HLCUBO12410AYKT1 із зазначенням дати – 31.10.2024р. 
Тому, покликання митного органу на те, що в графі 44 ВМД Коносамент (Bill of lading) № HLCUBO12410AYKT1 зазначена дата видачі – 31.05.2024р., є безпідставними.
В оскаржуваному Рішенні №UA204130/2024/000027/1 зазначено: «не може бути взято до уваги копію митної декларації країни відправлення від 23.10.2024р. № 5058545 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містить відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт» та «в експортній декларації країни відправлення в умовах поставки не вказано місце призначення». 
Так, митному органу надана копія митної декларації країни відправлення від 23.10.2024р. № 5058545 (а.с. 88-92). 
При цьому, експортер надав декларацію від 23.10.2024р. № 5058545 в електронній формі як роздруківку з індійської митної системи EDI (ICES), (The Indian Customs EDI Systems (ICES)) – Центральна рада непрямих податків та митного департаменту доходів – Міністерство фінансів Уряду Індії, що вбачається зі змісту такого документа. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у  частинах п`ятій  і  шостій статті 52  цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Вказаним вище переліком документів не визначено як обов`язковий до надання митному органу такий документ, як митна декларація країни відправлення. 
Такий документ надається митному органу виключно у випадках, коли документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім того, такий документ, є документом продавця (експортера), та складений відповідно до вимог країни відправлення і покупець (декларант), жодним чином не може впливати на зміст чи форму вказаного документа.
Колегія суддів зазначає, що приписи МК України зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Зазначивши про вищенаведені розбіжності, відповідач не зазначає як це впливає на визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору, оскільки усі числові значення вартості товарів були підтверджені декларантом. 
ч.6 ст.54 МК України передбачено: «Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2)   неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9  цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості».
ч.7 ст.54 МК України визначено: «У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично». 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.55 МК України: «Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених  частиною шостою статті 54  цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів».
«Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3)вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених  частиною третьою статті 53  цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до  розділу Х  цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до  частини сьомої  цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до  глави 4  цього Кодексу або до суду».
Згідно ч.1 ст.256 МК України відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом».
ч.12 ст. 264 МК України встановлено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів».
Отже, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що оскаржуване Рішення №UA204130/2024/000027/1   не містить чіткої інформації про те, які саме основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів відповідно до переліку ч.2 ст.53 МК України, не були подані; не вказано причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору; які конкретні розбіжності містили подані декларантом документи, що впливали саме на визначення митної вартості товарів та стосувалися числових значень складових митної вартості товарів.
Митний орган не надав доказів на підтвердження обставин, що декларантом зазначено не всі складові числового значення митної вартості товарів, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
В оскаржуваному Рішенні №UA204130/2024/000027/1 зазначено, що Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про вартість товару, митне оформлення якого здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом – Плівка поліестерова з поліетилентерефталату (PET) непориста, неармована, неламінована, без підкладки, не поєднана з іншими не полімерними матеріалами, прозора, завтошки 12 мкм, формат (мкм*ммПлівка намотана на бобіни. Використовується у виробництві пакувальних виробів. Торговельна марка-SRF Виробник-SRF LIMITED Країна виробник-IN митна вартість якого визнана митним органом за МД від 19.11.2024 24UA100320439407U4 – 2,02 USD/1кг.
Щодо таких доводів митного органу апеляційний суд зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості  інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж заявлена декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролюючим органом митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.
При цьому, безліч обставин можуть впливати на ціну товарів (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару – за ціною договору. 
Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р.   №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за № 883/21195) затверджені: форма рішення про коригування митної вартості товарів; Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів; Перелік додаткових складових до ціни договору (далі – Правила).
Графа 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості»:
«У графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:
неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у  статті 53 Кодексу);
невірно проведений розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 розділу ІІІ Кодексу;
надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог  ст.ст.59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
Покликання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст.59,  60  та  64 Кодексу  з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу  (ст.64 Кодексу)  зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні».
При здійсненні коригуванням митної вартості товару за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), митний орган   повинен довести, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною МД не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Разом з тим, оскаржуване Рішення не містить відомостей щодо джерел інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товарів.
Колегія суддів наголошує, що митна декларація, на яку покликається митний орган, від 19.11.2024р. 24UA100320439407U4 не була надана суду, а тому немає можливості встановити який саме товар по ній розмитнювався, з якими характеристиками, яким обсягом (кількістю, фізичними характеристиками, якістю, країною виробництва тощо), а також на яких саме умовах. 
ч.1 ст.57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний».
З системного аналізу наведених норм МК України видно, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У даному випадку декларант надав митному органу усі належні документи, які підтверджували числові значення складових митної вартості товару, а контролюючий орган не обґрунтував наявності у поданих документах розбіжностей чи неповноти відомостей, що зазначені у них. 
Разом з тим, обов`язок органу доходів і зборів обґрунтовувати причини та порядок здійснення коригування митної вартості встановлюється Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 598.
Так, відповідно до п.2.1 вказаних Правил № 598, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосування резервного методі (ст.64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувались митним органом при її визначенні. Покликання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначені митної вартості відповідно до положень ст.59, ст.60, ст.64 кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційний умов тощо.
Тобто, рішення про коригування митної вартості не може ґрунтуватись на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару.
Проте, з огляду на те, що позивач надав вичерпні документи на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що у митного органу були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення всіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.
Усі документи, надані до митного оформлення позивачем не містять розбіжностей та визначають єдину ціну товару.
Колегія суддів погоджується  також з висновками суду першої інстанції, що декларант надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для визначення митної вартості товару за основним (першим) методом. Тому, оскаржувані Рішення №UA204130/2024/000027/1 та Картка відмови не відповідають критерію «обґрунтованості». 
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень».
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.
Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Апеляційний суд наголошує, що Рівненська митниця як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що надані позивачем документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.
Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019р.  у справі №826/2313/16, від 13.06.2019р. у справі №820/6315/15, суд зазначив, що вимоги ч.3, ч.4  ст.53 та ч.2 ст.58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Рівненської митниці діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Відповідач в порушення вимог ст.77 КАС України не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару за основним методом. Зазначене, в свою чергу, дає підстави вважати, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товару є протиправним, яке слід скасувати.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 27.06.2019р. у справі № 803/667/17, від 02.04.2019р. у справі № 809/784/19, від 06.03.2019р. у справі № 809/278/17, від 20.02.2018 р. у справі № 809/1884/1. від 09.10.2018 у справі № 826/24835/15, від 24.01.2019р. у справі № 820/636/17, від 21.01.2020р. у справі № 812/2336/14, від 13.02.2020р. у справі № 810/1175/16, від 26.01.2021р. у справі № 826/13892/16).
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі        Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно  п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст. 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Рівненської митниці – залишити без задоволення, а Рішення   Рівненського окружного адміністративного суду   від 22 травня 2025 року   у справі № 460/1346/25  без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель