ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 р. 	Справа № 520/3696/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В.,  м. Харків, по справі № 520/3696/22
за позовом               Фізична особа-підприємець ОСОБА_1  
до               Державна служба України з безпеки на транспорті                       
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якій просить:
визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.02.2022 №335049 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 задоволено позов.
Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.02.2022 №335049 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.
Державна служба України з безпеки на транспорті, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.1  ст.311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до  ст. 308 КАС України  справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вивчивши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи  апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги  апеляційної скарги задоволенню не підлягають, а рішення підлягає зміні щодо мотивів та підстав його прийняття, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що під час рейдової перевірки співробітниками Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки зупинений транспортний засіб марки Mersedes, модель Sprinter державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був під його керуванням, який на праві власності належить позивачу.
За результатами перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом перевіряючими було складено акт від 17.12.2021 №323252, в якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення положень статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» - під час перевезення пасажирів за нерегулярним маршрутом «Маріуполь-Харків» перевізник не забезпечив водія копією договору із замовником транспортних послуг, документу, що засвідчує оплату послуг та полісу/договору обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті, що передбачено статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідальність за вказане порушення передбачена абз. 3 частиною першою статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Позивач з актом №326360 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.12.2021 ознайомлений, що підтверджується власноручним підписом останнього.
Згідно з повідомленням про розгляд справи від 27.01.2022 №6175/40/24-22, позивача проінформовано про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначений на 01.02.2022 з 09:00 год до 12:00, разом з яким надіслано копію акта перевірки від 17.12.2021 №323252.
Разом з тим, за результатами розгляду справи позивача про порушення законодавства про автомобільний транспорті в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу від 01.02.2022 №335049, якою на підставі абз. 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (у зв`язку з перевезенням пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт») накладено на позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.
Не погоджуючись з прийняттям постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.02.2022 №335049, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення, відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню судом як протиправна.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, але з інших мотивів та підстав задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт".
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
 В силу частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за дотриманням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах.
 Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з частинами сімнадцятої – двадцятої статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі – суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Порядок № 1567).
За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
В силу частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, передбачено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
 Відповідно до пунктів 104, 105 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176, для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) автомобільний перевізник зобов`язаний використовувати транспорті засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль. Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.
Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг ( ст. 35 Закону № 2344-III ).
Відповідно до п. 55 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України від 18.02.1997 № 176 (далі - Правила) замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.
Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки. (п. 56 Правил)
Під  час здійснення нерегулярних перевезень пасажирський автомобільний перевізник забезпечує в установленому законодавством  порядку страхування пасажирів. (п. 58 Правил).
Так, згідно до посилань позивача ним під час проведення перевірки транспортного засобу Мерседес НОМЕР_1 на 712 км. а/д «Бориспіль-Дніпро-Маріуполь» 17 грудня 2021 року о 7 год. 15 хв. посадовим особам відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, на вимогу, було надано пакет документів, а саме: посвідчення водія відповідної категорії; реєстраційні документи на транспортний засіб; договір із замовником транспортних послуг; документ, що засвідчує оплату транспортних послуг; протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, особиста картка водія, договір обов?язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті (страхування пасажирів під час здійснення нерегулярних перевезень), договір обов?язкового особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу.
Між тим, за результатами перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом перевіряючими було складено акт від 17.12.2021 №323252, в якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення положень статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» - під час перевезення пасажирів за нерегулярним маршрутом «Маріуполь-Харків» перевізник не забезпечив водія документами, а саме:  договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату послуг, копія договору обов`язкового особистого страхування з ОСОБА_2 .
З матеріалів справи встановлено, що 16.12.2021 між ОСОБА_1 (Перевізник) та ФОП ОСОБА_3 (Замовник) укладено договір про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньо обласних маршрутах протяжністю понад 50 км та міжобласних маршрутах №131.
За умовами договору Перевізник зобов?язується за плату здійснити перевезення організованої Замовником групи у кількості 15 осіб та їх багажу, список яких наведено в Інформаційному листі щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів 131 (додаток до цього Договору) (далі - Інформаційний лист), який є невід?ємною частиною цього Договору, а Замовник зобов?язується сплатити таке перевезення Перевізникові встановлену цим Договором плату у розмірі 8000 грн.
Мета поїздки: Переміщення. 
Згідно пункту 2.1. вказаного договору Перевізник зобов?язується надати в необхідній кількості технічно справні автобуси, призначені їх виробником для перевезення пасажирів та їх у. сертифіковані відповідного типу, що відповідають параметрам комфортності для експлуатації на зазначеному в цьому Договорі маршруті. 
Марка і модель "Мерседес Спринтер" реєстраційний номер НОМЕР_1  рік виготовлення 2013.
Маршрут руху: початковий пункт маршруту: м. Маріуполь пр-т Миру 111а,  кінцевий пункт маршруту: Харків вул. Полтавський шлях 56.
Також, в матеріалах справи міститься інформаційний лист, квитанція про оплату послуги перевезення пасажирів автобусом у сумі 8000 грн за договором перевезення №131 від 16.12.2021.
Крім того, колегія суддів встановлено, що в матеріалах справи міститься  копія полісу обов?язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті (страхування пасажирів під час здійснення нерегулярних перевезень) № 05-08/8483-448  від 07.09.2021.
Вказаний поліс діє з 08.09.2021 до 07.09.2022 року.
Також, в матеріалах справи міститься список застрахованих осіб, що є додатком до полісу обов?язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті (страхування пасажирів під час здійснення нерегулярних перевезень) № 05-08/8483-448  від 07.09.2021.
Таким чином, в матеріалах справи наявні всі необхідні документи передбачені статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Розглядаючи дану справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги згідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає, що апелянт посилається саме на комерційність мети здійснення перевезення та неврахуванням судом першої інстанції наданих свідком ОСОБА_4 .
Пунктом 58 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України від 18.02.1997 № 176 встановлено, що під  час здійснення нерегулярних перевезень пасажирський автомобільний перевізник забезпечує в установленому законодавством  порядку страхування пасажирів. (п. 58 Правил).
Згідно до пунктів 7, 8 Порядку та умов страхування на автомобільному та міському електричному транспорті затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад,  територій та інфраструктури України від 22.07.2024 № 671 перевізник під час кожного перевезення пасажирів та/або багажу зобов`язаний забезпечити наявність у водія транспортного засобу страхового полісу (сертифіката), виданого страховиком, або належним чином засвідченої перевізником копії договору страхування відповідальності, що підтверджують укладення договору страхування відповідальності щодо такого транспортного засобу та які повинні містити інформацію про найменування, місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України страховика та страхувальника - юридичної особи або прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта) страхувальника - фізичної особи, номер договору страхування відповідальності та дату його укладення, розмір страхової суми, строк дії договору страхування відповідальності, номерний знак та VIN-код транспортного засобу (за наявності), номер відомчої реєстрації транспортного засобу (за наявності), щодо якого укладений договір страхування відповідальності, контактні дані страховика для звернення.
Перевізник зобов`язаний інформувати пасажирів про укладений договір страхування відповідальності (дата укладання, номер), страховика (найменування, місцезнаходження, контактні дані для звернення), розмір страхової суми шляхом розміщення відповідної інформації у проїзному документі за встановленим законодавством зразком, на стендах у салонах транспортних засобів, якими виконуються перевезення, та у договорах про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом.
З аналізу вказаних норм випливає, що перевізник під час кожного перевезення пасажирів та/або багажу зобов`язаний забезпечити наявність у водія транспортного засобу страхового полісу (сертифіката), виданого страховиком, або належним чином засвідченої перевізником копії договору страхування відповідальності, що підтверджують укладення договору страхування відповідальності.
При цьому, інформування пасажирів про укладений договір страхування відповідальності здійснюється у проїзному документі за встановленим законодавством зразком, на стендах у салонах транспортних засобів, якими виконуються перевезення, та у договорах про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом.
Між тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи міститься  копія полісу обов?язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті (страхування пасажирів під час здійснення нерегулярних перевезень) № 05-08/8483:448  від 07.09.2021 щодо транспортного засобу марки Mersedes Sprinter державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який чинний з 08.09.2021 до 07.09.2022 року.
Тобто станом на час складання акту від 17.12.2021 №323252 у позивача був наявний чинний поліс.
Крім того, в акті від 17.12.2021 №323252 в графі пояснення водія про причини порушень зазначено, що страховка пасажирів присутня – поліс № 05-08/8483:448. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що законодавством при здійсненні нерегулярних пасажирських перевезень не передбачено укладення окремого страхового договору з кожним пасажиром у письмовому виду, а тому зазначення відповідачем в акті від 17.12.2021 №323252 щодо відсутності копії договору обов`язкового особистого страхування з ОСОБА_2 , колегія суддів вважає необґрунтованим. 
Між тим, контролюючим органом не було встановлено чи була відсутня  інформація про укладений договір страхування відповідальності у проїзному документі за встановленим законодавством зразком, на стендах у салонах транспортних засобів, якими виконуються перевезення, та у договорах про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом.
При цьому, в акті перевірки не зазначено жодних доказів, що спростовують пояснення позивача про наявність страхового полюса, такі докази відсутні і в матеріалах справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а адміністративний позов задоволенню, але з інших мотивів та підстав задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 по справі № 520/3696/22 - змінити в частині мотивів та підстав задоволення позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року по справі №520/3696/22  - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Л.В. Любчич