ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/4675/24  Номер провадження 22-ц/814/2432/25	Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О. І.,
         суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 березня 2025 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2001257104201 в сумі 58284,23 грн., що складається з заборгованості за кредитом – 30867,90 грн, заборгованості за процентами – 27416,33 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн.
Зазначало, що 27 лютого 2019 року між банком та ОСОБА_1 було укладено вище вказаний кредитний договір та видано кредитну карту з кредитним лімітом в 5000 грн., який пізніше було збільшено до 32400 грн.
Неналежне виконання умов кредитного договору позичальником призвело до виникнення заборгованості, про наявність якої останній був повідомлений, однак в досудовому порядку не погасив її, в зв`язку з чим банк змушений в звернутися до суду про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 березня 2025 року позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №2001257104201 в сумі 57284,23 грн.
Судові витрати компенсовано за рахунок держави. 
Ухвалюючи рішення, суд встановив виниклі між сторонами правовідносини та враховуючи неналежне виконання умов кредитного договору, стягнув заборгованість по тілу кредиту та відсоткам. При цьому суд врахував сплачені відповідачем 1000 грн. у погашення заборгованості, які не були відображені в розрахунку банку. Зважаючи, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, суд відніс судові витрати на користь держави
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з неї лише тіло кредиту в сумі 25067,90 грн.
Вказує, що введення в країні воєнного стану є форс-мажорною обставиною, яка звільняє позичальників від відповідальності. 
Вважає нарахування відсотків в цей період незаконним.
Звертає увагу, що наданий банком розрахунок є неналежним доказом, до якого не було зараховано здійснені нею погашення заборгованості після 31.12.2021 на загальну суму 5800 грн.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої. 
Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 підписала заяву №2001257104201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просила надати кредит на споживчі цілі строком на 12 місяців, із встановленням кредитного ліміту на суму 5000 грн., розмір відсоткової ставки 47,88%.
В подальшому, під час користування кредитною краткою кредитний ліміт було неодноразово збільшено до 32400 грн.
Неналежне виконанням умов договору ОСОБА_1 призвело до виникнення заборгованості, в зв`язку з чим банк направив письмове повідомлення про погашення заборгованості від 07.10.2024 про необхідність сплати 58284,23 грн. протягом 30 днів, яке залишилося без належного реагування, що змусило банк звернутися до суду з позовом.

Встановивши неналежне виконання умов кредитного договору, місцевий суд стягнув заборгованість по кредиту та відсоткам, врахувавши при цьому сплату коштів позичальником в сумі 1000 грн. на погашення заборгованості, що не було відображено в розрахунку банку.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами отримання кредитних коштів, неодноразове збільшення кредитного ліміту до 32400 грн. та активне користування коштами з березня 2019 року по лютий 2022 року.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З виписки з особового рахунку наданої АТ «ПУМБ» та розрахунку заборгованості вбачається неналежне виконання умов договору, що призвело до виникнення заборгованості в загальній сумі 58284,23 грн. станом на 27 січня 2024 року.
З урахуванням сплачених ОСОБА_1 1000 грн. (2 платежі) на погашення заборгованості після січня 2024 року, місцевий суд обґрунтовано вирахував вказану суму з заборгованості банку.

Посилання апелянта на неналежність як доказів існуючої заборгованості наданого банком розрахунку заборгованості відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки надані банком розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку в повній мірі доводять факт як отримання кредитних коштів, користування ним, часткове погашення так і наявність заборгованості.
При цьому, наданий позивачем письмовий доказ у вигляді виписки з особового рахунку позичальника є належним первинним бухгалтерським доркументгом, який за своїм змістом відповідає положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Доводи ОСОБА_1 щодо введення в країні воєнного стану, наявність в зв`язку з цим форс-мажору, а отже незаконність нарахування відсотків, є помилковими, суперечать нормам чинного законодавства.
Відхиляються колегією суддів і посилання на не врахування банком сплачених нею коштів на погашення заборгованості, оскільки здійснені нею платежі до лютого 2024 були враховані банком, 2 платежі після 2 лютого 2024 року враховані судом, а платіж від 29 листопада 2024 року на 1000 грн. відхилений судом, як не ідентифікований на погашення заборгованості саме по спірному кредитному договору. 
Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування рішення суду, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 11 серпня 2025 року.
Судді : О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин