ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2025 р. 	Справа № 480/9304/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Калиновського В.А. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 (головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук) у справі №480/9304/24
за позовом         ОСОБА_1  
до         ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 )                              
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в 2020 році, ОСОБА_1 без врахування у складі грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та доплатити ОСОБА_1 недоплачену одноразову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з врахуванням у складі грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексацію, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 позов задоволено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати таке рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Зазначає, що суд першої інстанції передчасно задовольнив позов, не врахувавши обставини, які мають значення для вирішення цього питання, оскільки одноразова грошова допомога при звільненні - має разовий характер, і виплачуються військовослужбовцям Державної прикордонної служби України при звільненні з військової служби.
Тобто висновки суду, що одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, повинна обраховуватись із грошового забезпечення з урахуванням його індексації є помилковим. 
Вважає, що індексація грошового забезпечення є окремим видом державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів і не застосовується для розрахунку одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Протоколом авторозподілу судової справи №480/9304/24 визначено склад колегії суддів Русанова В.Б. - головуючий суддя, судді: Бегунц  А.О., Калиновський В.А.
У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Бегунца А.О., протоколом повторного авторозподілу судової справи №480/9304/24 визначено склад колегії суддів  Русанова В.Б. - головуючий суддя; судді: Присяжнюк О.В., Калиновський В.А.
Позивач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч.1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга                        не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що згідно з наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 19.08.2020 № 337-ОС старшого прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонного контролю 1 категорії - снайпера 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” (тип А) відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” І категорії (тип А), звільненого з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 30.06.2020 року № 255-ОС за підпунктом “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.10).
У наказі також зазначено - виплатити старшому прапорщику ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років в сумі 131 022 грн. 00 коп.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_1  індексації - різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.08.2020 та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію - різницю за період з 01.03.2018 по 19.08.2020 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (посилання на рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reyestr.court.gov.ua/Review/119905760).
Відповідно до розрахункового листа за серпень 2024 позивачу нараховано індексацію на суму 126 045,97 грн.
Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в 2020 році, без врахування у складі грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації, звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності протиправності дій відповідача щодо не включення індексації грошового забезпечення до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача, передбаченої статтею 15 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, визначено Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII.
Згідно  ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Право на одноразову допомогу при звільненні, позивач набув, що фактично                                       не заперечується відповідачем.
Спірним в даному випадку є питання включення  індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення військовослужбовців, яке повинно включатися при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.
Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі по тексту - Закон №1282-XII) індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною 2 ст.6 Закону №1282-XII передбачено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі по тексту - Порядок №1078) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладено обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Судом встановлено, що згідно з наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 19.08.2020 № 337-ОС позивача звільнено з військової служби у запас та  виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. У наказі також зазначено - виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років в сумі 131 022 грн. 00 коп. (а.с.10). 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №480/10896/23, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію - різницю за період з 01.03.2018 по 19.08.2020 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Відповідно до розрахункового листа за серпень 2024 позивачу нараховано індексацію на суму 126 045,97 грн. (а.с.11).
Відповідачем виплата позивачу суми одноразової грошової допомоги здійснено                           без врахування індексації грошового забезпечення, передбаченої Законом №1282-XII.
Колегія суддів зазначає, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому,  є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення. 
Тож, індексація є складовою грошового забезпечення , яке у свою чергу враховується при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.
Аналогічний правовий підхід щодо юридичної природи індексації та її врахування у складі грошового забезпечення при обчисленні такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні, викладено у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №638/9697/17, від 13.03.2020 у справі №820/5286/17, від 26.01.2022 у справі №520/8887/2020.
Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому індексація має бути врахована у складі грошового забезпечення для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19 та від 30.04.2021 у справі №620/561/20, від 26.01.2022 у справі №520/8887/2020.
Отже, індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.04.2020 року у справі                   №240/10130/19.
Відтак, правильними є висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для включення індексації грошового забезпечення до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача передбаченої ст.15 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що індексація грошового забезпечення є окремим видом державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів і не застосовується для розрахунку одноразових додаткових видів грошового забезпечення та помилковості у зв`язку з цим висновків суду про те, що одноразова грошова допомога при звільненні позивача з військової служби повинна обраховуватись із грошового забезпечення з урахуванням його індексації, є необґрунтованими.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги щодо незгоди із зобов`язальною частиною рішення суду першої інстанції колегія суддів відхиляє, вважаючи належним способом захисту прав позивача  зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з врахуванням у складі грошового забезпечення нарахованої індексації, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду у даній справі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в частині задоволення позову без змін.    
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 у справі                     №480/9304/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.А. Калиновський