Справа № 308/14734/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2025                 м. Ужгород
       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Свиди О.Г., в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2024 року,у задоволенні клопотання захисника – адвоката Свиди О.Г. про закриття провадження у справі на підставі ч. 6 ст. 38 КУпАП, відмовлено.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до постанови, - постановою Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 29.07.2024 кримінальне провадження №12023071030000792 від 23.04.2023 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України. Також прийнято рішення про направлення копії постанови та матеріалів до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.
06.09.2024 до Ужгородського міськрайонного суду від Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З протоколу про адміністративне порушення серії ДПР18 № 089236 від 27.08.2024 слідує, що 23.04.2023 о 00 год. 28 хв. в м. Ужгород, вул. Закарпатська, буд. 33А, водій ОСОБА_1 , керувала автомобілем марки Skoda Octavia, д. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує висновок медичного огляду № 947 від 23.04.2023, чим порушила вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Свида О.Г., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Вважає, що оскаржувана постанова є необ`єктивною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд не повно з`ясував усі обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам та обставинам, що потягло за собою необґрунтоване притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Звертає увагу на те, що подія умовного правопорушення за ст.130 КУпАП сталася 23 квітня 2023 року. По факту відповідної події та її наслідків, було відкрито кримінальне провадження №12023071030000792 від 23.04.2023 за ч.2 ст.286-1 КК України. Зазначає, що 23.04.2023 працівниками поліції не складався жодний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Зазначене кримінальне провадження 29.07.2024 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення і через місяць після закриття кримінального провадження було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №089236 від 27.08.2024 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, що порушує норми ст.254 КУпАП, яка чітко вказує на строки складання протоколу про адміністративне правопорушення – не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. На думку сторони захисту, суд першої інстанції неправильно застосував норми ст.38 КУпАП, оскільки відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. Отже, притягнення ОСОБА_1 через півтора року після вчинення адміністративного правопорушення, є підставою для закриття провадження про адміністративне правопорушення. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Волошин Л.Я., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останні належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи за клопотанням захисника вже відкладався. Заяви про відкладення розгляду справи не надходили.
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Свиди О.Г., враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.
       
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , яка реалізувала своє право керувати транспортним засобом, фактично погодилася нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно зі встановленими в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Незважаючи на заперечення стороною захисту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, її вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 089236 від 27.08.2024, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Так, згідно зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 23.04.2023 о 00 год. 28 хв. у м. Ужгород, вул. Закарпатська, буд. 33А, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки Skoda Octavia, д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує висновок медичного огляду № 947 від 23.04.2023.
Своїми діями ОСОБА_1  порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги, вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: постановою про закриття кримінального провадження від 29.07.2024, в якій зазначено про вчинення ОСОБА_1  дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння; витягом з ЄРДР від 23.04.2023, в якому зазначено про те, що ОСОБА_1  було освідчено та виявлено в результат огляду 0,87 проміле; рапортом працівника поліції від 23.04.2023, в якому зазначено, що виїздом сог 1 встановлено, що 23.04.2023 близько 00:30 год. в м. Ужгород, по вул. Загорська, 33A, водій автомобіля Skoda Octavia"  ОСОБА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керувала вказаним автомобілем зі сторони вул. Загорської в напрямку вул. Митної, та біля буд. 33А не впоралась з керуванням, виїхала за межі проїзної частини, де допустила зіткнення з припаркованим автомобілем - Niasan Micra. В результаті зіткнення пасажир автомобіля –  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2  отримав тілесні ушкодження: зчмт, забій головного мозку, перелом кісток черепа, забій грудної клітини - поміщений в реанімаційне відділення Ужгородської ЦМКЛ. Проведено омп, автомобілі вилучено, вилучено сліди біологічного походження із салону автомобіля "Skoda".  ОСОБА_1  освідчено - 0.73 проміле; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.04.2023; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.04.2023, з яких вбачається, що на момент проведення огляду 23.04.2023 о 03.30 год. ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння; протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 23.04.2023, в якому остання повідомляє про те, що перед поїздкою вжила два келихи вина; протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 13.09.2023, висновком експерта від 15.11.2023 та іншими матеріалами справи.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
       Посилання сторони захисту на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми ст. 38 КУпАП, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
       Відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
       Частиною восьмою ст. 38 КУпАП встановлено, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
       З огляду на те, що адміністративні матеріали передані до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області після винесення постанови Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області від 29.07.2024 про закриття кримінального провадження №12023071030000792 від 23.04.2023, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на підставі ч. 8 ст. 38 КУпАП, строк накладення адміністративного стягнення на момент розгляду адміністративних матеріалів не сплив, та адміністративні матеріали підлягали розгляду.
       Крім того, суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав правильну об`єктивну оцінку.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, як штраф суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що її дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.
Застосований судом першої інстанції до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню нею аналогічних правопорушень.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та її винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість постанови суду є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Свиди Олександра Георгійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага