ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1068/22  Номер провадження 22-ц/814/2082/25	Головуючий у 1-й інстанції Баранська Ж. О.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
секретар Ванда А.М.,
з участю представника відповідача ФГ «Деївське» - адвоката Ульянової Ю.А., представника позивача СТОВ «Говтва» - адвоката Глебської Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференціїу місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Деївське» 
на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року, постановлене суддею Баранською Ж.О. (повний текст складено 13 лютого 2025 року), 
у справі за позовом Сільськогосподарського товариств з обмеженою відповідальністю «Говтва» до Фермерського господарства «Деївське», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди, та зустрічним позовом Фермерського господарства «Деївське» до Сільськогосподарського товариств з обмеженою відповідальністю «Говтва» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:
       02.09.2022 СТОВ «Говтва» звернулося в суд із позовом, у якому просило визнати недійсним договір оренди землі від 02.04.2019, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Деївське» щодо земельної ділянки площею 3,9 га, кадастровий номер 5322481700:06:000:0298, яка розташована в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, та скасувати державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки за ФГ «Деївське» №31625099 від 15.05.2019.
       В обґрунтування підстав позову зазначає, що 15.01.2007 між ТОВ «Агрофірма Кам`янка», правонаступником якого є СТОВ «Говтва», та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі №204, зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі регіональної філії ДП «Центр при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.06.2007 №040754800082. За умовами такого договору ОСОБА_2 надала, а ТОВ «Агорофірма Кам`янка» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 5322481700:06:000:0298, площею 3,9 га, яка знаходиться в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.
       У подальшому, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.11.2014, власником указаної земельної ділянки став ОСОБА_1 , який 15.05.2019 передав її в оренду ФГ «Деївське», про що позивач довідався 02.08.2022.
       Позивач заперечує правомірність оскаржуваного договору, наполягаючи на чинності договору оренди землі №204 від 15.01.2007, укладеного СТОВ «Говтва» з попередньою власницею земельної ділянки на строк оренди 20 років. Відповідний договір зареєстрований 26.06.2007, а тому є діючим до 26.06.2027.
       Із підстав викладеного доводить, що оскаржуваний договір укладено в порушення вимог статей 13, 24, 25, 27 Закону України «Про оренду землі», що відповідно до вимог статті 203 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним, та, у свою чергу, згідно зі статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - підставою для скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, оскільки державний реєстратор здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж земельної ділянки, яка обтяжена договірними зобов`язаннями зі СТОВ «Говтва», що суперечить вимогам статті 10 цього Закону.
       Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04.10.2022 відкрито провадження у справ та призначено її до розгляду. 
19.12.2022 відповідач ФГ «Деївське» звернувся в суд із зустрічний позов до СТОВ «Говтва» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 5322481700:06:000:0298 площею 3,9 га шляхом зобов`язання СТОВ «Говтва» звільнити земельну ділянку та заборони СТОВ «Говтва» чинити перешкоди ФГ «Деївське» у володінні та користуванні земельною ділянкою. 
В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначає, що 02.04.2019 між ФГ «Деївське» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0298 площею 3,9 га, та передано в користування орендаря згідно, що підтверджується актом прийому-передачі. 
Речові права оренди ФГ «Деївське» зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 31625099 від 13.05.2019; зазначено, що строк дії договору оренди – 10 років. 
При спробі вступити у володіння земельною ділянкою ФГ «Деївське» виявлено, що земельною ділянкою протиправно користується СТОВ «Говтва», у зв`язку із чим ФГ «Деївське» просить захистити порушене право, усунувши перешкоди у користуванні земельною ділянкою. 
Зазначає, що договір оренди землі №204 від 15.01.2007, на якому СТОВ «Говтва» ґрунтує свої позовні вимоги, викликає сумніви в його дійсності, оскільки підпис від імені орендодавця на ньому має явні ознаки підробки, тоді як ОСОБА_2 не отримувала за цим договором орендної плати. Такий договір не зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та є неукладеним. 
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06.02.2023 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.
Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.02.2025 позовні вимоги СТОВ «Говтва» до ФГ «Деївське», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди – задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі від 02.04.2019, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Деївське» щодо земельної ділянки площею 3,9 га, кадастровий номер 5322481700:06:000:0298, розташованої в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.
Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9 га, кадастровий номер 5322481700:06:000:0298, розташованої в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, належної ОСОБА_1 , за Фермерським господарством «Деївське» №31625099 від 15.05.2019.
У задоволенні зустрічного позову ФГ «Деївське» до СТОВ «Говтва» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою – відмовлено.
Стягнуто з ФГ «Деївське» на користь СТОВ «Говтва» сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2 481,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СТОВ «Говтва» сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2 481,00 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Кам`янка», правонаступником якого є СТОВ «Говтва», договір оренди землі №204 від 15.01.2007 зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі ПРФ ДП «Центр ДЗК» 26.06.2007 за № 040754800082 та є чинним до 26.06.2027. 
Відтак, подальше укладення 02.04.2019 між  ОСОБА_1 та ФГ «Деївське» договору оренди, на підставі якого ФГ «Деївське» набуло право оренди земельної ділянки, суперечить положенням статей 13, 24, 25, 27 Закону України «Про оренду землі» та відповідно до вимог статті 203 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним з подальшим скасування державної реєстрації речового права.
Відповідач ФГ «Деївське» оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову СТОВ «Говтва» та задовольнити зустрічний позов ФГ «Деївське» у повному обсязі. 
Зазначає, що речове право СТОВ «Говтва» в реєстрі речових прав станом на сьогодні відсутнє, а відповідне речове право ФГ «Деївське» зареєстроване, тому саме останнє є володільцем майна у відповідності до принципу реєстраційного підтвердження володіння, що узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, сформованими у постанові від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц. Отже, оскільки СТОВ «Говтва» не є володіючим власником речового права, то для відновлення свого права ефективним способом захисту права був би позов про визнання такого права за собою або позов про витребування речового права.
Наголошує, що СТОВ «Говтва» не надало суду належних доказів реєстрації договору оренди, що у відповідності до вимог статті 18 Закону «Про оренду землі» свідчить про те, що такий договір не набрав чинності. Крім того, позивач не надав доказів 
реєстрації речових прав, які виникли у нього з цього договору оренди, хоча зобов`язане було це зробити у відповідності до законодавства, яке діяло на момент, коли у нього мали виникнути відповідні права.
       Звертає увагу на відсутність у справі доказів, які б підтверджували здійснення орендної плати колишньому власнику земельної ділянки. 
       Наголошує, що СТОВ «Говтва» з моменту укладення договору оренди в січні 2007 року і до укладення договору оренди між ОСОБА_1 та ФГ «Деївське» від 02.04.2019 не вжило заходів до реєстрації своїх речових прав на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Натомість, ФГ «Деївське» при укладенні договору оренди з ОСОБА_1 добросовісно покладалось на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомості Державного земельного кадастру. Згідно цих відомостей відповідна земельна ділянка була зареєстрована в ДЗК в 2019 році, її власником був ОСОБА_1 , щодо ділянки були відсутні будь-які речові права, на самій земельній ділянці при її огляді були відсутні межові знаки та будь-які ознаки її перебування в оренді у СТОВ «Говтва». 
       Вважає, що у такому випадку існує конкуренція між інтересами СТОВ «Говтва» та ФГ «Деївське» щодо речового права на користування зазначеною земельною ділянкою. Тоді як суд першої інстанції при постановленні рішення мав врахувати добросовісність дій ФГ «Деївське», тим самим застосувавши до спірних правовідносин правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справі №922/2416/17 від 15.06.2021.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.04.2025 відкрито апеляційне провадження у справі; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 14.04.2025. 
22.04.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення– без змін, як законне та обґрунтоване. 
У суді апеляційної інстанції представник відповідача ФГ «Деївське» - адвокат Ульянова Ю.А. доводи апеляційної скарги підтримала, наполягаючи на її задоволенні.
Представник позивача СТОВ «Говтва» - адвокат Глебська Ю.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без змін оскаржуване судове рішення. 
Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 3, 90 га у межах згідно з планом; підстава набуття права власності: державний акт на право власності на землю серії РЗ №660459, виданий 20.05.2003 Кам`янопотоківською радою народних депутатів./а.с.18 т.1/.
15.01.2007 між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «Агрофірма Кам`янка» (орендар), укладено договір оренди землі №204, за умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове (20 років) платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, загальною площею 3, 90 га, яка знаходиться у адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно до пункту 38 цього договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору./а.с.15-16 т.1/.
       Оригінал цього договору становив предмет дослідження суду першої інстанції, яким установлено наявність відмітки про його реєстрацію у Кременчуцькому районному відділі регіональної філії ДП «Центр при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що вчинено запис від 26.06.2007 №040754800082.
15.01.2007 між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Кам`янка», в особі директора Коваль О.О., складено акт про передачу та прийом земельної ділянки площею 3, 90 га в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області./а.с.17 т.1/.
Зі змісту Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користуванні землею, договорів оренди землі, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області убачається наявність запису №040754800082 від 26.06.2007 про реєстрацію договору оренди землі між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Кам`янка»./а.с.105-106 т. 2/.
       Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області листом №1722/15-23 від 06.04.2023 повідомило, що станом на 01.01.2013 згідно Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди, земельна ділянка знаходилась у приватній власності та посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ №660459 від 20.05.2003 на ім`я ОСОБА_2 , площею 3, 90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області; станом на 01.01.2013 згідно Книги записів договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі ПРФ ДП «Центр ДЗК» між ТОВ «Агрофірма Кам`янка» та ОСОБА_2 за №040754800082 від 26.06.2007 на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області терміном на 20 років. У Державному земельному кадастрі указана земельна ділянка з кадастровим номером 5322481700:06:000:0298 зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району, і згідно з інформацією, що надійшла в порядку взаємодії реєстру речових прав, з 10.04.2014 перебуває у приватній власності ОСОБА_1 /а.с.204 т.1/.
       Зі змісту протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма Кам`янка» від 12.02.2019 убачається, серед іншого, що по другому питанню порядку денного вирішено припинити ТОВ «Агрофірма Кам`янка» шляхом приєднання до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва»./а.с.126-127 т.1/.
       Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.12.2022, юридична особа - ТОВ «Агрофірма Кам`янка» припинена, правонаступником є СТОВ «Говтва», код ЄДРПОУ 13952156./а.с.119-124 т.1/.
       Згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.12.2022, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва» є правонаступником ТОВ «Агрофірма Кам`янка»./а.с.111-118 т.1/.
Згідно заяви свідка у порядку статті 93 ЦПК України, що надана 23.02.2023 директором СТОВ «Говтва» ОСОБА_3 на заяву представника ФГ «Деївське» про письмове опитування./а.с.171-173 т.1/
Відповідно до оригіналу платіжної відомості на видачу зерна за вересень-жовтень 2008 року ТОВ «Агрофірма Кам`янка» за договорами оренди земельних ділянок, видавалась орендна плата, зокрема ОСОБА_2 , про що міститься власноручний підпис останньої./а.с.37-38 т.2/.
Зі змісту списків згрупованих поштових переказів №21447 від 28.10.2022, №21455 від 28.10.2022, №21456 від 28.10.2022 убачається наявність запису про здійснення грошових переказів ОСОБА_1 на суми 10 784,92 грн., 1 244,41 грн., 1 244,41 грн./а.с.174, 176, 178 т.1/.
27.10.2022 СТОВ «Говтва» перераховано до Укрпошти для виплати пайовикам коштів орендної плати у розмірах: 75 494,44 грн., 32 354,74 грн. та 8 710,87 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №16374, №1638, №16386./а.с.175,177, 179 т.1/.
10.11.2014 державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртовою О.С. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , а саме, на земельну ділянку площею 3,9 га у межах згідно з планом, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322481700:06:000:0298, що знаходиться на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської./а.с.97-98 т.2/
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.08.2022, убачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 3,9 га, кадастровий номер 5322481700:06:000:0298, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кам`янопотоківської сільської ради./а.с.19-20 т.1/.
02.04.2019 між ОСОБА_1 (орендодавець) та ФГ «Деївське» (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5322481700:06:000:0298, загальною площею 3,9000 га./а.с.88-92 т.2/.
02.04.2019 між ОСОБА_1 та ФГ «Деївське» складено акт приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0298, площею 3,9000 га./а.с.93 т.2/.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 15.05.2019 державним реєстратором Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Нестерович О.В. внесено запис про реєстрацію за ФГ «Деївське» права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0298, на підставі договору оренди земельної ділянки від 02.04.2019./а.с.19-20 т.1/.
       При постановленні рішення, яким задоволено позов СТОВ «Говтва», районний суд виходив із того, що на час підписання ОСОБА_2 із ТОВ «Агрофірма Кам`янка», правонаступником якого є позивач, договору оренди землі та його державної реєстрації частина друга статті 124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
       Із 01.01.2013 набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11.02.2010 №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01.01.2013 договори оренди землі не підлягали державній реєстрації, а державній реєстрації підлягало право оренди земельної ділянки.
       Установивши викладене, районний суд дійшов висновку, що укладений 15.01.2007 між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Кам`янка» договір оренди землі був чинним із 26.06.2007 дати його реєстрації, та до 26.06.2027. Подальший перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця  ОСОБА_2 відбувся у межах строку чинності договору оренди землі, укладеного із ТОВ «Агрофірма Кам`янка», а тому укладений таким спадкоємцем ОСОБА_1 договір оренди цієї ж земельної ділянки з ФГ «Деївське» є недійсним у відповідності із частиною першою статті 215 ЦК України, а дії орендодавця такими, що не відповідають принципу добросовісності, передбаченому пунктом 6 статті 3 цього Кодексу. 
       Із урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог СТОВ «Говтва» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, що укладений між ФГ «Деївське» та ОСОБА_1 та скасування державної реєстрації права оренди землі за ФГ «Деївське», у зв`язку з чим такі позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, одночасно в задоволенні зустрічного позову ФГ «Деївське», вимоги за яким є взаємовиключними з первісним позовом, відмовлено у зв`язку з його недоведеністю.
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.
       Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
На час підписання між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Кам`янка» договору оренди землі частина друга статті 124 Земельного кодексу України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, частиною другою статті 126 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. 
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Проведення державної реєстрації договору оренди землі передбачено і статтею 20 Закону України «Про оренду землі».
Із 01.01.2013 набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11.02.2010 №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01.01.2013 договори оренди землі не підлягали державній реєстрації, а державній реєстрації підлягало право оренди земельної ділянки.
       У справі, що переглядається суд першої інстанції правильно установив, що договір оренди землі №204, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Кам`янка», правонаступником якого є СТОВ «Говтва», 15.01.2007 та 26.06.2007 зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі ПРФ ДП «Центр ДЗК» за №040754800082. Отже, цей договір є чинним з 26.06.2007 до 26.06.2027.
Також суди першої правильно встановив, що на час підписання 02.04.2019 між ФГ «Деївське» та ОСОБА_1 , спадкоємцем ОСОБА_2 , подальшого договору оренди цієї ж земельної ділянки від 15.01.2007.
Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац третій частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України).
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Суд першої інстанції враховуючи зазначені норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову СТОВ «Говтва», оскільки внаслідок укладення оспорюваного договору оренди землі ФГ «Деївське» набуло право оренди земельної ділянки, що стало перешкодою для позивача у реалізації його права оренди щодо тієї самої земельної ділянки. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №587/2326/16-ц (провадження №14-442цс19).
Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до довільного трактування норм матеріального права безвідносно до фактичних обставин справи. 
При цьому, колегія суддів ураховує, що на час підписання договору оренди землі від 15.01.2007 діяло два нормативних акти, відповідно до яких і проводилась державна реєстрація договорів оренди землі, а саме: Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 №2073, який втратив чинність 05.08.2011, та Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Держкомзему України від 02.07.2003 №174, який втратив чинність із 07.07.2012.
Так, відповідно до положень Тимчасового порядку, Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.
Відповідно до розділу 4 Тимчасового порядку, державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.
У книзі реєстрації реєструються: - державні акти на право власності на земельну ділянку; - державні акти на право постійного користування земельною ділянкою; - договори оренди землі.
Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі є частиною Державного реєстру земель (п. 1.2. Тимчасового порядку).
Реєстратори державного реєстру земель - структурні підрозділи Центру ДЗК, які мають доступ та вносять відомості до бази даних АС ДЗК (Автоматизовані системи Державного земельного кадастру), ведуть Поземну книгу, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також ведуть книги реєстрації.
Як слідує із установлених обставин цієї справи договір оренди землі від 15.01.2007 зареєстровано у Кременчуцькому районному відділі регіональної філії ДП «Центр при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що вчинено запис від 26.06.2007 №040754800082, що також підтверджується відповідною відміткою в самому договорі.
Отже, як цілком підставно устновив суд першої інстанції, договір оренди землі від 15.01.2007 належним чином зареєстровано у передбаченому законодавством того часу порядку, а тому цей договір набрав чинності і став підставою для виникнення в орендаря речового права оренди на відповідні земельні ділянки.
Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Таким чином, якщо особа, якій належить право оренди земельної ділянки за законодавством, що було чинним до 01.01.2013, після настання цієї дати не зареєструвала її право в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, свого права оренди вона не втрачає і може доводити його наявність за допомогою, зокрема, наявних у неї письмових доказів часу виникнення відповідного речового права.
       Згідно з частинами першою - четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
       Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
У справі, що переглядається матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем належність реєстрації речового право оренди спірної земельної ділянки за позивачем. Доказів, які б спростовували факт укладення відповідного договору матеріали справи не містять, як і підстав вважати, що СТОВ «Говтва» порушував умови відповідного договору в частині його оплатності по відношенню до орендодавця, у тому числі ОСОБА_1 , яке викладене під сумнів не ставив.
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного способу захисту порушеного права, колегія суддів відхиляє та вважає за доцільне застосувати позицію Верховного Суду, сформовану у справі №131/1490/20 від 20.04.2023, де вказано, зокрема й про те, що оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки укладений до закінчення строку дії раніше укладеного сторонами договору оренди землі, що призвело до державної реєстрації права оренди щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, що порушило права первісного орендаря.
Наведена відповідачем у доводах апеляційної скарги позиція Верховного Суду є нерелевантною до спірних правовідносин, а тому застосуванню не підлягає. Натомість, посилання відповідача на існуючу конкуренція між інтересами підприємств щодо речового права на користування зазначеною земельною ділянкою, як і добросовісність дій ФГ «Деївське» не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про законність та обґрунтованість позовних вимог СТОВ «Говтва» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, що укладений між ФГ «Деївське» та ОСОБА_1 та скасування державної реєстрації права оренди землі за ФГ «Деївське», чиї вимоги не ґрунтуються на законі та є недоведеними. 
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, посилання на той факт, що відповідний договір оренди був підписаний не ОСОБА_2 , є припущеннями, що не ґрунтуються на доказах. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Деївське» - залишити без задоволення.
Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02.07.2025.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця

                                                                               О.В. Чумак