Справа № 161/7690/25 	Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М. 	
Провадження № 22-ц/802/980/25  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
14 серпня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
секретаря Трикош Н. І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, за апеляційною скаргою представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Лисюк Олени Віталіївни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.
Свої вимоги обґрунтовує тим, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.02.2022 року за позовом ОСОБА_2 до ГУПФ України у Волинській області зобов`язано відповідача провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_2 за вислугу років відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017року №704, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 жовтня 2021 №ХА15397.
На підставі зазначеного рішення суду ГУ ПФУ у Волинській області було проведено нарахування пенсійних виплат в розмірі 114916,58 грн.
Зазначає, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті вона, як спадкоємець за законом, має право на спадщину, що складається з невиплаченої заборгованості по недоотриманій пенсії в розмірі 114916,58 грн.
Вказує, що звернулася до відповідача про здійснення виплати недоотриманої пенсії чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як набутого спадкового майна, та їй відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії чоловіка, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що право вимоги виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок.
Вважає такі дії зі сторони відповідача, як державного органу, який має виконувати повноваження виключно у відповідності до закону, є протиправними, та такими, що перешкоджають їй в отриманні недоотриманої пенсії чоловіка, яка входить до спадщини та належить їй до отримання.
На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на її користь належні на день смерті спадкодавцеві ОСОБА_2 , але не одержані ним за життя, 114916,58 грн пенсійних виплат та судові витрати по справі.
       Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 суму не одержаних пенсійних виплат у розмірі 114916 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн 58 коп, що належали ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та входить до складу спадщини.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
       Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Лисюк О. В подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову у позові.
       Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Представник відповідача ГУ ПФУ у Волинській області в судове засідання не з`явилась, однак, у поданій апеляційній скарзі просила суд проводити апеляційний розгляд справи за її відсутності. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності.
Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності позивачки та представника відповідача згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи. 
Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10-11).
Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.02.2022 року у справі №140/16968/21, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_2 до ГУПФ України у Волинській області зобов`язано відповідача провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_2 за вислугу років відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017року №704, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 жовтня 2021 №ХА15397 (а.с. 18-25).
На виконання вищезазначеного рішення суду від 10.02.2022 року ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату в сумі 114916,58 грн.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 11).
Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2024 року, виданого на ім`я позивача, вбачається, що спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається з доплати недоотриманої пенсії (перерахунок) з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2022 року, що перебуває в ГУ ПФУ у Волинській області, відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду №140/16968/21 від 10.02.2022 року заборгованість становить 114916,58 грн (а.с. 12).
Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про проведення виплати сум боргу на виконання рішення суду (а.с. 15).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 04.12.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у виплаті вищезазначеної суми недоотриманої пенсії (а.с. 16).
Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії за рішенням суду.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Під час розгляду справи судом встановлено, що розмір нарахованої але недоотриманої у зв`язку зі смертю пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.02.2022 року становить 114916,58 грн та входить до складу спадщини.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що виплата належних позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 листопада 2024 року грошових коштів у розмірі 114916,58 грн не проведена відповідачем у зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету України.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач успадкувала право на належні спадкодавцю суми пенсії на підставі ст. 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Суд правильно встановив, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті чоловіка відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, оскільки у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. Позивач, як спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, має право на спадкове майно, тобто пенсію свого чоловіка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а дії відповідача щодо невиплати донарахованої пенсії відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду Волинського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 140/16968/21 порушують право позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна.
Зважаючи на вищенаведене, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.
В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ у Волинській області свої доводи обґрунтовував там, що суд залишив поза увагою те, що виплата заявлених сум здійснюється в межах бюджетних асигнувань на поточний рік. Заборгованість за рішеннями судів існує через відсутність в достатній кількості асигнувань з Державного бюджету України та її погашення не залежить від управлінських рішень керівника та посадових осіб ПФУ у Волинській області, у зв`язку з чим підстави для виплати коштів в порядку спадкування відсутні. 
Такі доводи колегією суддів до уваги не приймаються. Відсутність бюджетних асигнувань для виконання відповідачем свого зобов`язання не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки виконання судового рішення проводиться відповідно до встановленого законом порядку. Про те, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, наголошував Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 3-77гс17, постановах від 27 березня 2018 року у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 12-46гс18.
Верховний Суд у постановах від 05 серпня 2020 року у справі № 673/393/19, від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18 зробив висновки, що сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій пенсійного фонду, який не виконував у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення суду, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Лисюк Олени Віталіївни залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2025 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді :