УХВАЛА

18 серпня 2025 року 
м. Київ

справа №320/46093/24
адміністративне провадження №К/990/30198/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гриціва М. І.,
суддів: Коваленко Н.  В., Стеценка С. Г.

розглянув заяву Київської міської державної адміністрації про зупинення виконання та дії рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ» до Державної екологічної інспекції Столичного округу, Київської міської державної адміністрації про визнання протиправним та скасування припису, визнання протиправним та скасування розпорядження, і
ВСТАНОВИВ:
1. До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ» (далі - ТОВ «АДМ») з позовом до Державної екологічної інспекції Столичного округу (далі також - відповідач-1), Київської міської державної адміністрації (далі також - КМДА, відповідач-2), в якому в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог) просило:
- визнати протиправним та скасувати припис відповідача-1 від 27 вересня 2024 року №2/4/62      -      27/2676 про зупинення дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 05 березня 2021 року №8038500000-10271, виданого ТОВ «АДМ»;
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Київської міської військової адміністрації від 04 жовтня 2024 року №1161 «Про зупинення дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 05 березня 2021 року №8038500000-10271, виданого ТОВ «АДМ».
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 24 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року, позов задовольнив.
2. КМДА не погодилась із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і через свого представника подала касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
3. Верховний Суд ухвалою від 28 липня 2025 року відкрив  касаційне провадження за касаційною скаргою КМДА на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ТОВ «АДМ» до Державної екологічної інспекції Столичного округу, КМДА про визнання протиправним та скасування припису, визнання протиправним та скасування розпорядження; а також витребував із Київського окружного адміністративного суду справу №       320/46093/24 за вищезазначеним позовом.
4. 07 серпня 2025 року до Верховного Суду надійшла від КМДА (скаржника) заява про зупинення виконання та дії рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у цій справі до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. 
Заяву мотивує тим, що виконання рішення суду першої інстанції, яке постановою апеляційного суду залишено без змін, в частині скасування оскаржуваних припису та розпорядження, може призвести до подальшого здійснення ТОВ «АДМ» своєї діяльності з перевищенням обсягів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря визначених дозволом від 05 березня 2021 року №8038500000-10271, а це своєю чергою може негативно вплинути на стан довкілля, завдати шкоду здоров`ю людей, тварин і рослин, тощо, а також додає до заяви про зупинення виконання та дії оскаржених судових рішень попередніх інстанцій у цій справі докази (роздруківки з сайту) про надходження до КМДА скарг мешканців міста Києва на ТОВ «АДМ». 
5. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.
Згідно із частиною першою статті 375 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до статті 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Верховний Суд також виходить з того, що для зупинення виконання судового(их) рішення(ь), яке допускається як винятковий захід, повинні бути поважні причини. Відповідна заява повинна бути мотивована, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. Таке зупинення не повинно порушувати балансу інтересів сторін, а також не порушувати прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат; існуватимуть перешкоди для застосування або буде неможливим застосування передбаченого статтями 380 та 381 Кодексу адміністративного судочинства України механізму повороту виконання судового рішення.
Отже, для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Це правило стосується, зокрема й обставин, якими сторона обґрунтовує клопотання про зупинення виконання судових рішень на стадії касаційного провадження.
6. Зважаючи на те, що клопотання скаржника про зупинення виконання та дії рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у цій справі до закінчення їх перегляду в касаційному порядку наведеним критеріям не відповідає, оскільки не містить достатніх обґрунтувань і доказів на їх підтвердження, які Суд міг би оцінити, зокрема і щодо того, що захист прав та інтересів скаржника стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів, тому у задоволенні цього клопотання треба відмовити.
Керуючись статтями 248, 340, 359, 370, 375 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви Київської міської державної адміністрації про зупинення виконання та дії рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ» до Державної екологічної інспекції Столичного округу, Київської міської державної адміністрації про визнання протиправним та скасування припису, визнання протиправним та скасування розпорядження - відмовити.
Копію ухвали направити учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                          М. І. Гриців

Судді                                                                                                                    Н. В. Коваленко

                                                                                                              С. Г. Стеценко