УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/3554/24 Головуючий у 1-й інст. Стрілецька О. В. 
Категорія 70 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Павицької Т.М.,
за участю секретаря    Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/3554/24 за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Касянчука Сергія Вікторовича, на рішення  Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Стрілецької О. В..,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року позивачка  звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2011 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. 
Згідно з рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 12.01.2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
На виконанні у Коростишівському ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 17944161 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь 
Відповідач до своїх обов`язків ставився безвідповідально, аліменти сплачував не в повному обсязі, в тому числі, не здійснювалось відрахування аліментів з його грошового забезпечення як військовослужбовця, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів.
Станом на 01.02.2024 року згідно з довідкою державного виконавця борг зі сплати аліментів становить 128880,45 грн.
За період з січня 2020 року по 01.02.2024 року згідно з проведеним розрахунком нарахована пеня в розмірі 352440,09 грн.
Таким чином, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в загальному розмірі в сумі 128880,45 грн. 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилась станом на 01.02.2024 року в розмірі 128880 грн 45 коп, а також стягнути 4000 грн в рахунок відшкодування понесених витрат на надання професійної правничої допомоги.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1288,80 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Касянчук С.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір пені, з урахуванням стану здоров`я та матеріального стану ОСОБА_2 .
Зокрема, зазначає, що ОСОБА_2 призваний нa військову службу до лав Збройних Сил України за мобілізацією в січні 2023 року. Проходив службу у військових частинах НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , виконував бойові завдання безпосередньо на лінії бойового зіткнення та не мав можливості оперативно інформувати державного виконавця про зміну місця проходження служби. Крім того, у жовтні 2023 poку він переніс загострення хронічної хвороби — двобічного гнійного туботимпанального середнього отиту, мезотимпаніту у фазі загострення, лікувався у стаціонарі КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» з 09.10.2023 року до 19.10.2023 року.
Зауважує, що ОСОБА_2  не мав умислу ухилятися від сплати аліментів, натомість виконував свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини сумлінно, в міру своєї можливості. Затримка по сплаті аліментів мала місце не з його вини, оскільки він проходив службу в лавах ЗСУ та був позбавлений можливості інформувати державного виконавця про зміну місця проходження служби та не міг відслідковувати, чи здійснюється відрахування аліментів з його грошового забезпечення регулярно.
Більше того, ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи довічно, у зв`язку із захворюваннями органів слуху. На фоні підвищених акустичних навантажень, що мали місце після мобілізації на військову службу, слух знизився до повної глухоти, звузилося поле зору обох очей. Командиром військової частини НОМЕР_4 відповідач був направлений на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби. Після проходження ВЛК йому було встановлено діагноз хронічна лівобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови 0 м, розмовної мови — 1 м, хронічний двобічний гнійний середній отит, часткова атрофія зорових нервів обох очей зі звуженням поля зору знизу та ззовні від точки фіксації до 20 градусів лівого ока, до 40 градусів правого ока, пониження гостроти зopy до 0,5, що не коригує обох очей. Всі ці захворювання пов`язані з проходженням військової служби. Постановою штатної ВЛК від 02.01.2024 року ОСОБА_2 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.
Зокрема, зазначає, що відповідачем не надано доказів вчинення ним всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів у повному обсязі. Так, захворів він у жовтні 2023 року, а заборгованість зі сплати аліментів мала місце з січня 2020 року, відповідно до розрахунку пені. Про збільшення свого доходу відповідач державного виконавця не повідомив, з явною метою ухилення від збільшення розміру аліментів, що підлягає сплаті. Лише після винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника від 22.02.2024 року відповідач звернувся до державного виконавця із заявою про визначення поточного рахунку у банку зі здійснення видаткових операцій. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду – 18.12.2009 року, до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішення суду набрало законної сили.
18.02.2010 року на підставі рішення суду виданий виконавчий лист.
Постановою державного виконавця ВДВС Коростишівського РУЮ від 05.03.2010 року відкрито виконавче провадження №17944161 про примусове стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 . 
В ході здійснення виконавчого провадження 08.11.2018 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка згідно із супровідним листом направлена до Управління з координації та контролю за виплатою пенсій, за місцем отримання пенсійних виплат відповідачем.
Згідно з довідкою державного виконавця від 23.02.2024 року, яка видана ОСОБА_1 , заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №17944161 зі стягнення аліментів з ОСОБА_2 станом на 01.02.2024 року становить 128880,45 грн.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем направлено 25.05.2023 року вимогу за вих № 13045 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для надання відомостей, чи призваний ОСОБА_2 на військову службу із зазначенням часу, військової частини, в якій він отримує дохід; згідно отриманої відповіді від 02.06.2023 року в списках особового складу ОСОБА_2 не виявлений.
10.11.2023 року державним виконавцем направлено вимогу за вих № 43153 до Військової частини НОМЕР_3 із запитом повідомити, чи перебуває ОСОБА_2 на військовій службі в даній військовій частині, якщо перебуває - надати довідку про доходи за відповідний період.
10.11.2023 року державним виконавцем направлено запит за вих № 43253 до Генерального штабу Збройних сил України з метою сприяння у встановленні місця проходження служби відповідачем, який був переадресований до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; згідно із відповіддю від 14.12.2023 року ОСОБА_2 направлений на військову службу до НОМЕР_5 НЦ, а також до ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно із відповіддю - ОСОБА_2 на військовому обліку не перебуває.
04.12.2023 року державним виконавцем направлено вимогу за вих № 47284 до Військової частини НОМЕР_1 із запитом повідомити, чи перебуває ОСОБА_2 на військовій службі в даній військовій частині, якщо перебуває - надати довідку про доходи за відповідний період, яка була повернута без виконання у зв`язку з переводом ОСОБА_2 до нового місця служби з 04.02.2023 року до військової частини НОМЕР_2 , надана довідка про його грошове забезпечення за січень-лютий 2023 року.
За результатами проведених виконавчих дій, неодноразових запитів, після отримання достовірних відомостей 22.01.2024 року державним виконавцем винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які були направлені для виконання за місцями проходження служби відповідачем - до Військової частини НОМЕР_1 ; до Військової частини НОМЕР_2 , згідно із відповіддю від 09.02.2024 року виконавчий документ повернутий без виконання у зв`язку з переведенням ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_3 ; до Військової частини НОМЕР_3 , до ТОВ «Спейсикс», яке веде діяльність з організації та проведення азартних ігор, - повернуто без виконання, оскільки ОСОБА_2 не працював і не працює у вказаному товаристві.
22.02.2024 року державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю; про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом; про арешт коштів боржника; направлено повідомлення про внесення ОСОБА_2 до реєстру боржників.
22.02.2024 року державним виконавцем направлені вимоги за вих № 10254 до Військової частини НОМЕР_3  та за вих № 10255 до Військової частини НОМЕР_2  про необхідність повідомити про причини невиконання постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 22.01.2024 року, повідомити, з якого часу ОСОБА_2 отримує дохід та надати довідку про його доходи.
На виконання даної вимоги з Військової частини НОМЕР_6 надійшла відповідь, що ОСОБА_2 був зарахований до Військової частини НОМЕР_2 з 05.02.2023 року, призваний ІНФОРМАЦІЯ_6 , переведений згідно з наказом КБ№166 від 15.06.2023 року до Військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , надана довідка від 01.03.2023 року про доходи відповідача, отримані ним з березня 2023 року по червень 2023 року.
З витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 № 12 від 01.02.2024 року вбачається, що солдата ОСОБА_2 , який проходить військову службу за контрактом, з 01.02.2024 року виключено зі списків особового складу.
Отже, матеріалами виконавчого провадження №17944161 підтверджено, що ОСОБА_2 з січня 2023 року по 01.02.2024 року проходив військову службу, 05.02.2024 року змінив зареєстроване місце проживання з м. Коростишева на м. Житомир, натомість державного виконавця, на виконанні в якого перебуває виконавче провадження про стягнення аліментів, про вказані обставини не повідомляв.
Лише після винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника від 22.02.2024 року, відповідач 23.02.2024 року звернувся до державного виконавця з заявою про визнання поточного рахунку у банку зі здійснення видаткових операцій.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 про грошове забезпечення та відрахування відносно ОСОБА_2 в період з 01.01.2023 року по 28.02.2023 року нарахований дохід становить 45809,19 грн, відомості про відрахування з грошового забезпечення військовослужбовця аліментів відсутні.
Згідно з довідки Військової частини НОМЕР_2 про доходи за період з 01.03.2023 року по 15.06.2023 року ОСОБА_2 нарахований дохід в розмірі 417749,85 грн, аліменти з грошового забезпечення військовослужбовця не утримувались.
Зі змісту відповіді з Державної податкової служби України від 19.03.2024 року на запит державного виконавця, наданої в межах виконавчого провадження № 17944161, вбачається що ОСОБА_2 в І кварталі 2023 року отримав нарахований дохід у Військовій частині НОМЕР_1 в розмірі 45809,19 грн та у Військовій частині НОМЕР_2 - 105727,37 грн; протягом ІІ кварталу - у Військовій частині НОМЕР_2 - 311720,03 грн та у ТОВ "Спейсикс" - 2545 грн; у ІІІ кварталі - у Військовій частині НОМЕР_3 - 118858,50 грн; в ІV кварталі також у Військовій частині НОМЕР_3 - 137165,36 грн.
Після отримання державним виконавцем відомостей про доходи, які були отримані боржником ОСОБА_2 , був проведений розрахунок заборгованості по аліментах за виконавчим провадженням.
Частиною 1 статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Частиною третьою даної норми також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У постанові Верховного Суду від 21.12.2020 року в справі № 357/14929/18 (провадження№ 61-20849св19) суд дійшов висновку про те ,що стягнення неустойки (пені) є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, на платника аліментів не можна покладати передбачену ч.1 ст. 196 СК України відповідальність, якщо заборгованість виникла з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Згідно із статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Перелік причин ,з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Сімейним Кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч.1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19, провадження № 61-16670ск19.
Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка утворилась станом на 01.02.2024 року, в розмірі 128880,45 грн, який обмежується розміром заборгованості.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2  - адвоката Касянчука Сергія Вікторовича, залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2024 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: