СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року                                     м. Харків                                    Справа №922/5217/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя  Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,
за участю представників:
прокурор - Горгуль Н.В.,
від позивача - не з`явився,
від відповідача - Биченко А.О.,
від третьої особи - Шевченко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» (вх.№424Х від 25.02.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.01.2025 у справі №922/5217/23 (м. Харків, суддя Калантай М.В., повне рішення складено 03.02.2025),
за позовом Керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, м.Чугуїв Харківської області, в особі Чугуївської міської ради Харківської області, м.Чугуїв Харківської області,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг», м.Чугуїв Харківської області,
про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області, м.Чугуїв Харківської області,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг», м.Чугуїв Харківської області,
про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Чугуївської окружної прокуратури Харківської області (надалі - прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області в інтересах Чугуївської міської ради Харківської області (надалі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» (надалі - відповідач), в якому просив суд усунути перешкоди у користуванні Чугуївською територіальною громадою в особі Чугуївської міської ради Харківської області належною їй земельною ділянкою шляхом зобов`язання ТОВ «Плюсинвест-Торг» (код ЄДРПОУ 33757931) привести земельну ділянку, розташовану за адресою: Харківська обл., Чугуївський р-н, м.Чугуїв, вул.Героїв Чорнобильців, з кадастровим номером 6312000000:23:002:0011 у придатний для використання стан, який існував до початку дій щодо самовільного захоплення, включаючи знесення будь-якого самочинно збудованого нерухомого майна.
На підтвердження позовних вимог прокурор посилався на те, що відповідач не володіє речовими правами на спірну земельну ділянку під розміщення нерухомого майна, яке є самочинним, будь-яких дозвільних документів на будівництво вказаного майна за цією адресою компетентні органи не видавали, в експлуатацію спірні об`єкти нерухомості не приймалися.
10 жовтня 2024 року від Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області (надалі - третя особа) в порядку статті 49 ГПК України надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до ТОВ «Плюсинвест-Торг» про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні Чугуївською міською територіальною громадою земельною ділянкою, кадастровий номер 6312000000:23:002:0011, розташованою за адресою: Харківська область, Чугуївський район, місто Чугуїв, вул.Героїв Чорнобильців, шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів літ. «А-1», орієнтовною площею 452,1 кв.м. та будівлі супермаркету, орієнтовною площею 1836 кв.м., та повернути земельну ділянку власнику із приведенням її у придатний для використання стан.
Позовна заява третьої особи мотивована тим, що 03.04.2022 закінчився термін дії укладеного з відповідачем договору оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: Харківська обл., Чугуївський р-н, м.Чугуїв, вул.Героїв Чорнобильців, з кадастровим номером 6312000000:23:002:0011. Мета, з якою укладався договір, а саме: для будівництва та обслуговування супермаркету будівельних матеріалів та гостьової парковки площею 0,3213, не була досягнута. Проте у 2023 році, без дозвільної та проєктної документації та без оформленого у встановленому законом порядку права на землю, відповідачем були розпочаті будівельні роботи на цій земельній ділянці.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.01.2025 у задоволенні позову Керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави, в особі Чугуївської міської ради Харківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено. Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, задоволено. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» (63503, Харківська область, м.Чугуїв, вул.Харківська, буд.127, код 33757931) усунути перешкоди у користуванні Чугуївською міською територіальною громадою земельною ділянкою, кадастровий номер 6312000000:23:002:0011, розташованою за адресою: Харківська область, Чугуївський район, місто Чугуїв, вул. Героїв Чорнобильців, шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів літ. «А-1», орієнтовною площею 452,1кв.м. та будівлі супермаркету, орієнтовною площею 1836 кв.м., та повернути земельну ділянку власнику із приведенням її у придатний для використання стан. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» на користь Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області 2422,40 грн судового збору. Ухвалено видати накази після набрання рішенням законної сили.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» з вказаним рішенням суду першої інстанції частково не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить рішення Господарського суду Харківської області від 21 січня 2025 року по справі №922/5217/23 - скасувати в частині задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» зазначає наступне:
- враховуючи, що ТОВ «Плюсинвест-торг» отримало у встановленому законом порядку дозвіл на початок виконання будівельних робіт від 20.06.2007 та розпочало здійснювати будівництво відповідно до вказаного дозволу, однак до цього часу не завершило, вказаний дозвіл є дійсним до моменту закінчення будівництва, у зв`язку з чим посилання Позивача на відсутність дозвільних документів для ведення будівельних робіт є безпідставним та необґрунтованим;
- фактично позивачем не доведено, а судом першої інстанції не досліджено факту початку виконання будівельних робіт. Позивач у свої позовній заяві посилається на ту обставину, що факт незаконного будівництва нібито виявлено у 2023 році однак вказане не свідчить, що будівельні робити було розпочато у 2023 році;
- рішенням Чугуївської міської ради від 30.12.2011 року №820-VI про надання дозволу на зміну використання земельної ділянки в м. Чугуєві, вул. Щорса наданої в оренду ТОВ «Плюсинвест-торг» відповідно до договору оренди земельної ділянки від 23.03.2007,  у зв`язку з призупиненням будівництва та забезпеченням безпеки на будівельному майданчику, підтверджується факт того, що будівництво розпочато до 2010 року та Чугуївською міською радою було надано дозвіл на використання вказаної земельної ділянки на період призупинення будівництва;
- судом першої інстанції надано відповідачу один день для надання суду оригіналу вказаного дозволу;
- обставини справи свідчать про добросовісну поведінку відповідача не лише під час здійснення будівництва нерухомого майна, а і щодо врегулювання питання користування земельною ділянкою, на якій таке майно знаходиться. Позивачем також не доведено факту того, що збудоване на спірній земельній ділянці нерухоме майно не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки. Поведінка позивача не відповідає принципу «правомірних очікувань» та засадам добросовісності і розумності відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції; 
- знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, чого позивачем зроблено не було. Позивач вимагаючи знесення самочинно збудованих об`єктів літ. «А-1», орієнтовною площею 452,1кв.м. та будівлі супермаркету, орієнтовною площею 1836 кв.м., не надав доказів неможливості перебудови об`єкту або відмови відповідача від такої перебудови;
- Чугуївська міська рада, як власник земельної ділянки, надавала згоду на забудову земельної ділянки і така ділянка відводилась відповідачу для нового будівництва супермаркету будівельних матеріалів, який на ній і було збудовано. Тобто нерухоме майно побудоване на земельній ділянці відповідно до її цільового призначення яке відводилася для цієї мети.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.02.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» (вх.№424Х від 25.02.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.01.2025 у справі №922/5217/23 залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору та доказів направлення копії апеляційної скарги з додатками Чугуївській міській раді Харківської області (код ЄДРПОУ 21227883).
В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява (вх.№3056 від 11.03.2025) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 28.02.2025. Зокрема, апелянтом надано докази сплати судового збору у належному порядку та розмірі та докази направлення копії апеляційної скарги з додатками Чугуївській міській раді Харківської області. 
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 у зв`язку з відпусткою судді Сгари Е.В. для розгляду справи №922/5217/23 визначено наступний склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» (вх.№424Х від 25.02.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.01.2025 у справі №922/5217/23 та призначено справу №922/5217/23 до розгляду на « 01» травня 2025 р. о 10:15 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.
19.03.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/5217/23 (вх.№3472).
Від Чугуївської окружної прокуратури Харківської області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3706 від 21.03.2025), в якому остання просить відмовити в повному обсязі в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Плюсинвест-Торг» на рішення Господарського суду Харківської області від 24.01.2025 у справі №922/5217/23; рішення Господарського суду Харківської області від 24.01.2025 у справі №922/5217/23 залишити без змін; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. 
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу прокуратура зазначає наступне:
- враховуючи той факт, що дозвіл №110/07 на виконання будівельних робіт «Будівництва супермаркету будівельних матеріалів по вул. Щорса в м. Чугуєві», виданий 20.06.2007 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Харківської області ТОВ «Плюсинвест-Торг» втратив чинність 31.12.2007, тобто до набрання чинності зазначених в листі ДАБІ від 20.01.2012 №40-16-353 законодавчих актів, дозвіл №110/07 від 20.06.2007 не може вважатися чинним, а доводи відповідача з цього приводу є необґрунтованими; 
- суд не прийняв доводи відповідача про продовження строку дії даного дозволу до 31.12.2008, оскільки при дослідженні наданої відповідачем сканкопії дозволу достеменно встановити зміст відмітки, текст на відбитку штампу, а також конкретну дату, яка там проставлена, окрім цифри « 2008», не вдається можливим через незадовільну якість копії вказаного документа. Крім того на прохання суду надати для огляду оригінал вказаного дозволу, відповідач вказаний документ не надав;
- прокуратура в повному обсязі погоджується з твердженнями суду першої інстанції про те, що самі по собі накази про призначення особи, відповідальної за здійснення будівельно-монтажних робіт та здійснення авторського нагляду тощо, видані ТОВ «Сенат», на які посилається відповідач у відзиві, не доводять факту здійснення будівельних робіт, а подавалися як обов`язкові в пакеті документів для отримання дозволу на початок будівельних робіт згідно з пунктом 2 Положення про порядок надання дозволу на виконання робіт, на виконання підготовчих робіт, затвердженого наказом Держбуду України від 05.12.2000 №273 та не спростовують факту припинення чинності дозволу 31.12.2007; 
- доводи відповідача, зазначені у клопотанні про надання додаткового строку на надання оригіналу дозволу є непереконливими, оскільки дана справа розглядається в суді з кінця 2023 року і за такий великий проміжок часу відповідач не був позбавлений можливості привести свою документацію у належний стан для надання на вимогу суду всіх необхідних документів. Також керівник відповідача знаходиться в м. Чугуєві та не має жодних об`єктивних перешкод для того щоб з`явитись в судове засідання та особисто надати витребувані судом документи для огляду; 
- оскільки відповідно до вимог чинного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, то відсутність таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки та використання такої земельної ділянки не за метою для якої вона була виділена. 
Від Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3750 від 24.03.2025), в якому остання просить апеляційну скаргу ТОВ "Плюсинвест-Торг" залишити без задоволення; рішення Господарського суду Харківської області від 24.01.2025 у справі №922/5217/23 залишити без змін.
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу Чугуївська міська військова адміністрація Чугуївського району Харківської області зазначає наступне:
- частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України визначено три самостійні ознаки самочинного будівництва, зокрема, якщо житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно збудовані або будуються : 1) на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; 3) або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об`єкт нерухомого майна самочинним будівництвом (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.01.2019 у справі № 915/1376/17);
- У 2023 році на земельній ділянці виявлено 2 об`єкти будівництва. Будь-яка проєктна документація та документи щодо законності здійснення будівництва на земельній ділянці на вимогу представників міської ради надані не були. Станом на 2023 рік у Відповідача закінчилось право користування земельною ділянкою та сплив термін дії дозвільних документів, що дають право на виконання будівельних робіт; 
- позивачем не доведено продовження дозволу до 31.12.2008 та відповідно його дійсність на момент набрання чинності Законом №509-VI - станом на 14.10.2008;
- матеріали справи не містять жодного доказу того, що будівництво супермаркету розпочато Відповідачем ще у 2007 році - журналів та актів виконаних робіт, актів та журналів про здійснення авторського та технічного нагляду на кожний вид робіт тощо;
- рішення №820-VI Чугуївської міської ради, на яке посилається Відповідач, не було долучено до матеріалів справи та як доказ судом не досліджувалось, а тому посилання відповідача на цей доказ є некоректним; 
- підставою для знесення об`єктів самочинного будівництва у даній справі є не наявність істотних відхилень від проектної документації чи істотне порушення будівельних норм і правил, а відсутність згоди власника земельної ділянки Чугуївської міської ради, повноваження якої здійснюються Чугуївською міською військовою адміністрацією, на будівництво об`єктів самочинного будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа та заперечення проти можливого визнання права власності на такі об`єкти (частина 4 статті 376 ЦК України, якою встановлено самостійну підставу для знесення об`єкта самочинного будівництва);
- після закінчення 03.04.2022 договору оренди земельної ділянки по вул. Героїв Чорнобильців в м. Чугуєві, яка відводилась під будівництво супермаркету будівельних матеріалів, будівництво не може вважатися таким, що здійснюється відповідно до цільового призначення земельної ділянки та на земельній ділянці, раніше відведеній для цієї мети.
Від представника Чугуївської міської ради Харківської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника (вх.№5136 від 24.04.2025).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 заяву представника Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (вх.№5132 від 24.04.2025) залишено без розгляду. Задоволено заяву представника Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області - Шевченко Л.М. (вх.№5139 від 24.04.2025) про її участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/5217/23, яке відбудеться 01.05.2025 о 10:15 год у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/5217/23, яке відбудеться 01.05.2025 о 10:15 год постановлено провести за участю представника Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області - Шевченко Л.М. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.05.2025 розгляд справи №922/5217/23 відкладено на 22 травня 2025 року о 10:30 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2025 розгляд справи №922/5217/23 відкладено на 26 червня 2025 року о 10:15 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.06.2025 задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури - Горгуль Н.В. про її участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/5217/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/5217/23, яке призначено на 26.06.2025 о 10:15 год та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю прокурора Харківської обласної прокуратури - Горгуль Н.В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.       
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.06.2025 оголошено перерву у розгляді справи №922/5217/23 до « 17» липня 2025 р. о 10:45 год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й  поверх, зал засідань №132.
Представником ТОВ «Плюсинвест-Торг» подано заяву (вх.№7897 від 26.06.2025), якою долучено належної якості копію Дозволу на виконання будівельних робіт №110/07 від 20.06.2007 з відміткою про продовження вказаного дозволу, копія якого наявна у матеріалах справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» - адвоката Биченко А.О. про його участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/5217/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/5217/23, яке призначено на 17.07.2025 о 10:45 год та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» - адвоката Биченко А.О. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.  
До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 17.07.2025 позивач не з`явився, проте останнім подано заяву про розгляд справи без участі його представника. 
Ураховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, судом здійснено дії щодо їх належного повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, забезпечення судом реалізації учасниками судового процесу права приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, сприяння у наданні їм достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та поданні процесуальних документів, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у даному судовому засіданні.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 17.07.2025 представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Прокурор та представник третьої особи проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзивах на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, 23 березня 2007 року між Чугуївською міською радою, як орендодавцем, та ТОВ «Чугуїв-Торг», код ЄДРПОУ 33757931 (в подальшому найменування змінено на ТОВ «Плюсинвест-Торг»), як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 6312000000:23:002:0011, загальною площею 0,3213га, яка знаходиться по вул.Щорса (нині - вул.Героїв Чорнобильців) в м.Чугуїв для будівництва та обслуговування супермаркету будівельних матеріалів та гостьової парковки.
Відповідно до п. 3 договору на земельній ділянці немає об`єктів нерухомого майна, розташовані інші об`єкти інфраструктури.
Договір укладено на 10 років (п. 8 договору).
Згідно з п. 16 договору земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування супермаркету будівельних матеріалів та гостьової парковки.
За умовами п. 22 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Відповідно до п. 32 Договору орендар зобов`язався використовувати земельну ділянку відповідно до мети, визначеної у пункті 15 договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного і екологічного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі; у належному стані повернути орендодавцю земельну ділянку після закінчення строку оренди.
05 квітня 2007 року сторонами вищевказаного договору складено та підписано акт приймання-передачі об`єкту оренди.
20 червня 2007 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Харківської області видано ТОВ «Чугуїв-Торг» дозвіл № 110/07 на виконання будівельних робіт «Будівництва супермаркету будівельних матеріалів по вул. Щорса в м. Чугуєві». Строк дії дозволу встановлено до 31.12.2007.
Рішенням Чугуївської міської ради від 28.04.2017 №630-VII «Про продовження договору оренди земельної ділянки, наданої в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» з метою будівництва та обслуговування супермаркету будівельних матеріалів та гостьової парковки, в м. Чугуєві, вул. Щорса, №3А» продовжено на 3 роки договір земельної ділянки від 23.03.2007.
14 листопада 2017 року сторонами договору укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 23.03.2007, за умовами якої даний договір продовжено на 3 роки.
Також рішенням Чугуївської міської ради № 1923-VII від 07.05.2020 «Про продовження договору оренди земельної ділянки, наданої в оренду ТОВ «Плюсинвест-Торг» з метою будівництва та обслуговування супермаркету будівельних матеріалів та гостьової парковки, в м. Чугуїв, вул. Героїв Чорнобильців, 3А» продовжено на 2 роки договір земельної ділянки від 23.03.2007.
12 червня 2020 року сторонами договору укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 23.03.2007, за умовами якої даний договір продовжено на 2 роки.
З урахуванням вказаних змін до договору оренди земельної ділянки строк дії договору сплив 03.04.2022, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідна відмітка.
Відділом містобудування та архітектури Чугуївської міської ради Харківської області на підставі наказу від 29.06.2021 № 03-08-22/03 замовнику будівництва - ТОВ «Плюсинвест-Торг», код ЄДРПОУ 33757931, видано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Будівництво супермаркету будівельних матеріалів та гостьової парковки по вул. Героїв Чорнобильців в м. Чугуїв Харківської області».
31 травня 2023 року під час моніторингу території міста Чугуєва Чугуївського району Харківської області посадовими особами Чугуївської міської ради Харківської області виявлено об`єкт, на якому виконуються будівельні роботи за адресою: Харківська область, Чугуївський район, місто Чугуїв, вул. Героїв Чорнобильців, 3А. 
Як вбачається з службової записки від 31.05.2023, виконавці будівельних робіт на вказаному об`єкт не надали для розгляду дозвільні документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт. Також на будівельному майданчику відсутня відповідна проектна документація щодо об`єкта будівництва. Відсутній відповідний інформаційний стенд щодо об`єкта будівництва. На Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відсутня інформація про оформлення замовником (забудовником) відповідних дозвільних документів, що дають право на проведення підготовчих та будівельних робіт на вказаному об`єкті.
Встановивши факт здійснення нового будівництва на земельній ділянці, 01.06.2023 Чугуївської міською радою на адресу відповідача направлений лист з вимогою надати дозвільні документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та до з`ясування питання по суті припинити будівельні роботи.
ТОВ «Плюсинвест-Торг» документів щодо законності здійснення будівництва на земельній ділянці позивачу не надав.
16 червня 2023 року Чугуївською міською радою направлено заяву до Чугуївського РУП ГУНП України в Харківській області з проханням порушити кримінальне провадження у відношенні відповідача.
За результатом розгляду даної заяви Чугуївським РУП ГУНП розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 12023226290000214 за попередньою кваліфікацією по ст. 356 КК України.
21 червня 2023 року старшим дізнавачем СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, капітаном поліції Івановим М.С. у присутності двох понятих за участю представників міської ради та спеціаліста-криміналіста СКЗ СВ Чугуївського РУП проведено огляд місця події. Відповідно до протоколу огляду місця події від 21.06.2023 встановлено, зокрема, наступне:
«Місцем огляду є ділянка місцевості за адресою: Харківська обл., м. Чугуїв, вул.Героїв Чорнобильців, 3а. Вказана ділянка представляє собою об`єкт незавершеного будівництва, який по периметру огороджений металевим парканом з калиткою, яка на момент огляду відчинена. При вході зліва знаходиться металева будівля, обшита металевим профілем, справа - сторожка у вигляді металевого вагончика... Також поруч зі сторожкою стоїть грузовий автомобіль «ГАЗ» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , поруч з яким розташований причеп зеленого кольору у вигляді цистерни. На всій території незавершеного будівництва розташовані бетонні плити, будівельні матеріали: шлак, щебінь, пісок, цегла. Також на території знаходиться автомобіль-кран д.н.з. НОМЕР_2 , поруч з яким мається бетономішалка. В тильній частині зазначеної ділянки мається котлован глибиною приблизно 4 метри, який по периметру посилюється бетонними плитами. З цієї тильної сторони об`єкта також мається металевий паркан, на якому обладнано залізну колючу проволоку. Зазначена будівля , яка була розташована зліва, в тильній частині має ворота, які на момент огляду відчинені, всередині маються дерев`яні дошки...»
В подальшому, державним реєстратором Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області Тесленком Ігорем Анатолійовичем 21.09.2023 прийнято рішення про державну реєстрацію №69398042. На підставі прийнятого рішення Тесленко І.А. вніс відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр) про об`єкт нерухомого майна №2800553663140, а саме нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 452,1кв.м., розташовану за адресою: Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Героїв Чорнобильців, буд. 3-А.
Вказане рішення державного реєстратора стало підставою набуття ТОВ «Плюсинвест-Торг» (код ЄДРПОУ 33757931) права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 452,1 кв.м., розташовану за адресою: Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Героїв Чорнобильців, буд. 3-А.
Відповідно до витягу з Державного реєстру № 352334160 станом на 13.09.2023 документами, поданими для державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю був технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:6586- 2933-5823-3186, від 21.09.2023 виконаний TOB «Тін Плюс», в якому зазначено рік завершення об`єкту будівництва, а саме виробничого будинку (нежитлова будівля літ. А-1) - 1991.
У відповідності до примітки вказаного технічного паспорту, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, порядок про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
При цьому до реєстраційної справи також додано інший технічний паспорт на нежитлову будівлю літера А, загальною площею 452,1 кв.м., розташовану за адресою: Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Героїв Чорнобильців, буд. З-А, виконаний КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації», серія та номер: ТІ01:4075-1421-5887-8208 від 17.05.2023, у якому зазначено дату завершення будівництва 16.05.2023.
Пізніше державним реєстратором Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області Тесленком Ігорем Анатолійовичем скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ТОВ «Плюсинвест-Торг» (код ЄДРПОУ 33757931) на нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 452,1 кв.м., розташовану за адресою: Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Героїв Чорнобильців, буд. 3-А.
В той же час, протоколом огляду місця події від 26.10.2023 встановлено, що «на огородженій земельній ділянці маються об`єкти будівництва... З правої сторони від вхідної хвіртки мається приміщення для охоронника розміром примірно 6*2,5 м, в якому знаходиться охоронник та облаштування для відеонагляду, так як вся земельна ділянка облаштована камерами спостереження. З лівої сторони мається приміщення ангару (складське приміщення), розміром орієнтовно 400 кв.м. В середині складське приміщення має дерев`яний каркас, а з зовнішньої сторони приміщення збудоване з металевого профілю. На момент огляду складське приміщення повністю збудоване. Присутній під час огляду керівник ТОВ «Плюсинвест-Торг» пояснив, що дане приміщення не знаходиться у власності даного товариства. Також зі сторони вилиці на вказаній земельній ділянці мається недобудоване приміщення супермаркету будматеріалів. На момент огляду будівництво призупинено у зв`язку з погодними умовами, приміщення недобудованої будівлі супермаркету має загальну площу приміщення 1836 кв.м. Будівля супермаркету на стадії будівництва. На момент огляду вивіска про те, що на земельній ділянці проводиться будівництво відсутня».
ТОВ «Плюсинвест-Торг» в межах справи №922/5336/23 зверталося із  вимогами про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 23.03.2027 (земельна ділянки з кадастровим номером 6312000000:23:002:0011). Однак рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/5336/23   від 26.02.2024, залишеним без змін постановами Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.11.2024, у задоволенні позову ТОВ «Плюсинвест-Торг» відмовлено.
Прокурор, звертаючись зі своїм позовом у даній справі, вказував, що відповідачем здійснюється самочинне будівництво на вищевказаній земельній ділянці, оскільки ТОВ «Плюсинвест-Торг» не володіє речовими правами на спірну земельну ділянку під розміщення нерухомого майна, не має будь-яких дозвільних документів на будівництво вказаного майна. Крім того, в експлуатацію спірні об`єкти нерухомості в установленому порядку не приймалися.
У зв`язку з цим, прокурор просив суд усунути перешкоди у користуванні Чугуївською територіальною громадою в особі Чугуївської міської ради Харківської області належною їй земельною ділянкою шляхом зобов`язання ТОВ «Плюсинвест-Торг» (код ЄДРПОУ 33757931) привести земельну ділянку, розташовану за адресою: Харківська обл., Чугуївський р-н, м.Чугуїв, вул.Героїв Чорнобильців, з кадастровим номером 6312000000:23:002:0011 у придатний для використання стан, який існував до початку дій щодо самовільного захоплення, включаючи знесення будь-якого самочинно збудованого нерухомого майна.
При цьому прокурор у позові наполягав, що інтереси територіальної громади м.Чугуєва, до власності якої належить спірна земельна ділянка, у спірних правовідносинах представляє саме Чугуївська міська рада Харківської області.
У свою чергу, Чугуївська міська військова адміністрація Чугуївського району Харківської області в порядку статті 49 ГПК України вступила у дану справу шляхом подання власного позову до ТОВ «Плюсинвест-Торг», в якому, посилаючись на ті ж самі обставини, що й прокурор у своєму позові, просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні Чугуївською міською територіальною громадою земельною ділянкою, кадастровий номер 6312000000:23:002:0011, розташованою за адресою: Харківська область, Чугуївський район, місто Чугуїв, вул.Героїв Чорнобильців, шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів літ. «А-1», орієнтовною площею 452,1 кв.м. та будівлі супермаркету, орієнтовною площею 1836 кв.м., та повернути земельну ділянку власнику із приведенням її у придатний для використання стан.
У своєму позові третя особа вказувала, що повноваження Чугуївської міської ради як власника комунального майна на період дії воєнного стану здійснюються саме Чугуївською міською військовою адміністрацією в особі її начальника, а весь апарат Чугуївської міської ради, виконавчі органи та комунальні підприємства перебувають у її безпосередньому підпорядкуванні.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що належним позивачем у даній справі слід визнати саме Чугуївську міську військову адміністрацію Чугуївського району Харківської області. Судом встановлено, що прокурор звернувся до суду в інтересах органу - Чугуївської міської ради, повноваження якого на даний час виконує інший орган - Чугуївська міська військова адміністрація Чугуївського району Харківської області, тобто позивач визначений прокурором неправильно. За таких обставин, суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні позову прокурора у даній справі, оскільки такий позов заявлено в інтересах неналежного позивача. Водночас, щодо позову Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області суд зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Плюсинвест-Торг» за час дії договору здійснювало будівництво об`єктів, щодо яких спірна земельна ділянка передавалася йому в оренду. Місцевий господарський суд вказує, що у 2023 році, тобто після закінчення строку договору оренди земельної ділянки від 23.03.2007, виявлено факт здійснення ТОВ «Плюсинвест-Торг» будівництва на спірній земельній ділянці та вчинено реєстраційні дії відповідачем щодо реєстрації за ним права власності на об`єкт нерухомого майна №2800553663140, а саме нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 452,1кв.м., розташовану за адресою: Харківська обл., м.Чугуїв, вул. Героїв Чорнобильців, буд. 3-А. Суд зазначив, що відповідач вказує, що дію дозволу було продовжено до 31.12.2008, посилаючись на відмітку у відбитку штампу, яка проставлена на цьому дозволі. Проте дослідивши надану відповідачем сканкопію дозволу від 20.06.2007 місцевий господарський суд вказав, що достеменно встановити зміст відмітки, текст на відбитку штампу, а також конкретну дату, яка там проставлена, окрім цифри « 2008», не вдається можливим через незадовільну якість копії вказаного документа. З огляду на ненадання оригіналу відповідачем для огляду в судове засідання, суд не прийняв твердження відповідача про продовження строку дії вказаного дозволу до 31.12.2008. Суд відхилив доводи відповідача про те, що будівництво супермаркету було розпочато ним ще у 2007 році, оскільки жодних належних доказів цього відповідачем надано не було. За таких обставин, оскільки земельна ділянка комунальної власності під будівництво та обслуговування об`єктів самочинного будівництва у користування ТОВ «Плюсинвест-Торг» не передавалась, а власник земельної ділянки заперечує проти можливого визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти за відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку, що третя особа правомірно звернулася зі своїм позовом у даній справі. Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції вважає позовні вимоги Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні Чугуївською міською територіальною громадою земельною ділянкою, кадастровий номер 6312000000:23:002:0011, розташованою за адресою: Харківська область, Чугуївський район, місто Чугуїв, вул.Героїв Чорнобильців, шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів літ. «А-1», орієнтовною площею 452, 1 кв.м. та будівлі супермаркету, орієнтовною площею 1836 кв.м., та про повернення земельної ділянки власнику із приведенням її у придатний для використання стан - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Апеляційний господарський суд зазначає, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови у задоволенні позову Керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави, в особі Чугуївської міської ради Харківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. А тому з огляду на вимоги апеляційної скарги та, враховуючи положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, рішення переглядається в частині задоволення позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору  про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів. 
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій цієї статті особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, також прямо визначені статтею 376 ЦК України.
Частинами 3 - 5 статті 376 ЦК України, відповідно, встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Якщо ж власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Отже, знесення самочинно побудованого спірного об`єкта нерухомості відповідно до частини 4 статті 376 ЦК України є належним та ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво.
Формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.
Ураховуючи наведене, коли власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки (частина 2 статті 152 ЗК України).
Висновки щодо способу захисту прав власника земельної ділянки у разі зведення на ній самочинного будівництва шляхом задоволення вимоги про знесення самочинно побудованого нерухомого майна є усталеними в судові практиці Верховного Суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 910/14328/17, від 01.07.2020 у справі № 755/3782/17, від 02.06.2021 у справі № 910/14524/19).
Відповідно до наявної у справі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державною реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомою майна щодо об`єкта нерухомою манна №352334160 від 30.10.2023 спірна земельна ділянка площею 0,3213 га з кадастровим номером 6312000000:23:002:0011, розташованій за адресою: Харківська область, Чугуївський район, місто Чугуїв, вул.Героїв Чорнобильців, належить на праві власності Чугуївській міській раді Харківської області.
У зв`язку із запровадженням 24.02.2022 правового режиму воєнного стану в Україні відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 01.10.2022 №680/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Харківській області», розпорядження Президента України від 04.10.2022 №240/2022-рп «Про призначення Г. Мінаєвої начальником Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області», постанови Верховної Ради України «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Харківській області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 16.11.2022 №2777-IX фактично повноваження Чугуївської міської ради станом на момент звернення прокурора до суду з позовом у даній справі здійснює начальник Чугуївської міської військової адміністрації. З огляду на що суд першої інстанції дійшов висновку, що належним позивачем у даній справі слід визнати саме Чугуївську міську військову адміністрацію Чугуївського району Харківської області. Вказані обставини не оскаржуються апелянтом.
Як вбачається з матеріалів справи, за умовами договору оренди земельної ділянки від 23.03.2007 Чугуївська міська рада передала відповідачу в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,3213 га з кадастровим номером 6312000000:23:002:0011, розташовану за адресою: Харківська область, Чугуївський район, місто Чугуїв, вул.Щорса (теперішня назва - Героїв Чорнобильців) для будівництва та обслуговування супермаркету будівельних матеріалів та гостьової парковки. Вказаний договір продовжувався сторонами шляхом укладення відповідних додаткових угод та діяв до 03.04.2022. Відповідач наполягає на тому, що Чугуївською міською радою вчинялися неправомірні дії та перешкоди у прийнятті рішень про продовження вказаного договору оренди земельної ділянки.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Плюсинвест-Торг» зверталося в межах справи №922/5336/23 з позовними вимогами про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 23.03.2027 (земельна ділянки з кадастровим номером 6312000000:23:002:0011). Провадження у даній справі №922/5217/23 зупинялося судом першої інстанції до розгляду справи №922/5336/23. Так, рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/5336/23 від 26.02.2024, залишеним без змін постановами Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.11.2024, у задоволенні позову ТОВ «Плюсинвест-Торг» відмовлено.
Суд вказує, що частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
З огляду на встановлені у справі  №922/5336/23 обставини, які свідчать про відсутність підстав для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення Договору оренди земельної ділянки від 23.03.2007, посилання апелянта на неправомірні дії міської ради під час врегулювання договірних правовідносин щодо користування спірною земельною ділянкою у межах даного спору є безпідставними та суперечать принципам остаточності та обов`язковості судового рішення. 
Отже, відповідач мав право користування спірною земельною ділянкою до 03.04.2022. 
Також позовні вимоги третьої особи обґрунтовано відсутністю у відповідача чинного дозволу на будівництво.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2007 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Харківської області видано ТОВ`Чугуїв-Торг» дозвіл №110/07 на виконання будівельних робіт «Будівництва супермаркету будівельних матеріалів по вул. Щорса в м. Чугуєві». Строк дії дозволу встановлено до 31.12.2007.
Відповідач стверджує, що відповідно до наявної на дозволі відмітки штампу, дію останнього продовжено до 31.12.2008. Проте дослідивши надану відповідачем сканкопію дозволу від 20.06.2007 суд першої інстанції не зміг достеменно встановити зміст відмітки, текст на відбитку штампу, а також конкретну дату, яка там проставлена, окрім цифри « 2008», через незадовільну якість копії вказаного документа. Судом запропоновано відповідачу надати в судове засідання оригінал вказаного дозволу для огляду. Однак відповідач вказаний документ не надав, та просив додатковий час для його розшуку. Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про надання додаткового часу через закінчення строку розгляду справи по суті та відсутність об`єктивних і поважних причин для ненадання вказаного документа. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції не прийняв твердження відповідача про продовження строку дії даного дозволу до 31.12.2008.
Скаржник під час апеляційного провадження вважає дії суду першої інстанції з відмови у наданні додаткового часу для надання документу такими, що порушують принцип всебічності, повноти та об`єктивного судового розгляду. 
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи відповідачем долучено до матеріалів справи належної якості дозвіл, копія неналежної якості якого наявна у матеріалах справи та досліджувалася судом першої інстанції. Судовою колегією встановлено, що на штампі міститься інформація про продовження дозволу №110/07 від 20.06.2007 до грудня 2008 року. Апелянт вважає, що вказана обставина продовження дозволу свідчить про чинність останнього до завершення будівництва. Колегія суддів вважає таке твердження скаржника необґрунтованим з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» (набрав чинності 14.10.2008) дозвіл на виконання будівельних робіт, отриманий до набрання чинності підпунктів (до 13.04.2009), вказаних у першому реченні цього пункту, зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом (тобто з 14.10.2008), а щодо об`єктів містобудування, будівництво яких розпочато, - до завершення їх будівництва. 
Крім цього, відповідно до пункту 8 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом (до 12.03.2011), є чинними до завершення будівництва об`єкта.
Згідно з роз`ясненнями Державної архітектурно будівельної інспекції, наданими у листі від 20.01.2012 №40-16-353 «Щодо чинності дозволу на виконання будівельних робіт» відповідно до пункту 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», якщо згідно отриманого дозволу будівництво об`єкта було розпочато і він був чинним на момент набрання чинності зазначених законодавчих актів , то дозвіл вважається чинним до завершення будівництва.
Таким чином, відповідачу крім чинності дозволу станом на момент набрання чинності вищевказаними законодавчими актами, потрібно довести початок здійснення будівництва у період дії дозволу та до моменту набуття чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» (до 14.10.2008).
Апелянт вважає, що доказами, які підтверджують початок виконання будівельних робіт у 2007 році є наказ про призначення відповідальної особи за будівництво, підписку виконавця робіт, наказ про здійснення авторського нагляду, підписку працівника авторського нагляду, долучені ним до матеріалів справи в суді першої інстанції.
Проте судова колегія вказує, що відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Положення про порядок надання дозволу на виконання робіт, затвердженого Наказом Держбуду України від 05.12.2000 №273 (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) для одержання дозволу на виконання будівельних робіт забудовник (замовник) повинен подати до інспекції держархбудконтролю такі документи: а) заяву забудовника (замовника), (додаток 1); б) рішення виконавчого органу відповідної ради або державної адміністрації про дозвіл на будівництво об`єкта містобудування; місцевої в) документ, що посвідчує право власності забудовника (замовника) чи право користування (у тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт містобудування; г) комплексний висновок державної інвестиційної експертизи; ґ) документи про призначення відповідальних виконавців робіт (виконроба, осіб, що виконують технічний нагляд, авторський нагляд); д) затверджену в установленому порядку проектну документацію (будівельний генеральний план та паспорт фасаду в двох примірниках, пояснювальна записка для реєстрації).
Тобто, наявні у матеріалах справи накази про призначення особи, відповідальної за здійснення будівельно-монтажних робіт та здійснення авторського нагляду тощо, на які посилається відповідач, не доводять факту здійснення будівельних робіт, а були оформлені як обов`язкові документи, що подаються для отримання дозволу на початок будівельних робіт згідно з нормами вищевказаного Положення№273. Крім того, посилання апелянта на наявність за адресою м. Чугуїв, вул. Героїв Чорнобильців, буд. 3А частин недобудованого супермаркету будівельних матеріалів збудованих у 2007 році не підтверджено жодними доказами. 
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, у травні 2023 року міською радою виявлено будівництво на спірній земельній ділянці без відповідного права користування такою ділянкою та без чинного дозволу на будівництво. При цьому, із протоколів огляду місця події від 21.06.2023 та від 26.10.2023 вбачається, що на спірній земельній ділянці у зазначений проміжок часу здійснювалося будівництво. Зокрема, відповідно до першого огляду місця події на території міститься котлован глибиною 4 метри, а при проведенні другого огляду місця події виявлено недобудовану будівлі супермаркету загальною площею приміщення 1836 кв.м, що підтверджується також і доданими фотоматеріалами. 
Водночас, будівництво на спірній земельній ділянці у 2023 році підтверджується наявними у справі: службовою запискою від 31.05.2023 посадової особи Чугуївської міської ради Ю.Людового, яким під час моніторингу території міста Чугуєва Чугуївського району Харківської області, виявлено об`єкт, на якому виконуються будівельні роботи; листом Чугуївської міської ради на адресу відповідача від 01.06.2023 з вимогою надати дозвільні документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та до з`ясування питання по суті припинити будівельні роботи; копією листа Чугуївського РУП ГУНП про те, що почато досудове розслідування кримінального провадження №12023226290000214 за попередньою кваліфікацією по ст. 356 КК України на підставі заяви міської ради про вчинення кримінального правопорушення, поданої після виявлення фактів незаконного будівництва; протоколи огляду місця події.
Також доказом відсутності об`єктів будівництва (будівлі супермаркету та нежитлового приміщення літ. А-1) на земельній ділянці з 2007 року є викопіювання з топографогеодезичного плану території Чугуївської міської ради, виконаного у червні 2015 року ФОП Гордієнко М.В., технічний звіт зареєстровано в департаменті містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації за №48 від 17.06.2015, згідно з яким на території земельної ділянки розміщувалась автостоянка літ. «Щ» та деякі невеликі тимчасові споруди, позначки щодо наявності будь-яких інших споруд та об`єктів будівництва відсутні. 
Апелянт вважає, що вказані докази не доводять здійснення будівництва у 2023 році. Водночас, судовою колегією зазначається, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, але не виключно, журналів виконаних робіт, актів виконаних робіт, актів та журналів про здійснення авторського та технічного нагляду тощо, які б свідчили про реальний початок будівництва об`єкту, визначеного у дозволі на будівництво та договорі оренди земельної ділянки, а саме супермаркету будівельних матеріалів та гостьової парковки протягом спірного періоду, тобто до 14.10.2008.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне звернутися до стандарту доказування «вірогідності доказів». 
17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву статті 79 ГПК з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Аналіз змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Одночасно статтею 86 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
З урахуванням вищенаведених обставин та доказів, з урахуванням стандарту доказування «баланс вірогідностей», колегія суддів дійшла висновку про доведеність третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, обставин здійснення будівництва відповідачем у 2023 році на спірній земельній ділянці за відсутності чинного договору оренди земельної ділянки та дозволу на будівництво.  
Таким чином, судом першої інстанції на підставі наявних у справі матеріалів вірно встановлено, що ТОВ «Плюсинвест-Торг» у 2023 році здійснювало будівництво на земельній ділянці з кадастровим номером 6312000000:23:002:0011, що знаходиться по вул.Героїв Чорнобильців у м.Чугуєві та яка надавалася даному товариству в оренду за договором оренди земельної ділянки від 23.03.2007, строк дії якого закінчився ще 03.04.2022.
Стосовно посилання апелянта на рішення Чугуївської міської ради від 30.12.2011 року №820-VI про надання дозволу на зміну використання земельної ділянки в м. Чугуєві, вул. Щорса наданої в оренду ТОВ «Плюсинвест-торг» відповідно до договору оренди земельної ділянки від 23.03.2007 року, в зв`язку з призупиненням будівництва та забезпеченням безпеки на будівельному майданчику, як на підтвердження факту здійснення будівництва до 2010 року, колегія суддів вказує про наступне.
Відповідне рішення Чугуївської міської ради, на яке посилається відповідач, не було долучено до матеріалів справи та як доказ судом першої інстанції не досліджувалось. Так, під час розгляду справи по суті місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Плюсинвест-торг" від 24.01.2024 про долучення доказів до матеріалів справи, серед яких вище зазначене рішення Чугуївської міської ради. З огляду на що апеляційний господарський суд зазначає про відсутність підстав для надання оцінки зазначеним апелянтом обставинам у зв`язку з наявністю вказаного рішення міськради. 
Таким чином, доводи відповідача про початок будівельних робіт до 2008 року, та відповідно чинність дозволу до закінчення будівництва не знайшли свого підтвердження. 
При цьому, у 2023 році відповідачем було вчинено дії щодо реєстрації за ним права власності на об`єкт нерухомого майна №2800553663140, а саме нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 452,1кв.м., розташовану за адресою: Харківська обл., м.Чугуїв, вул. Героїв Чорнобильців, буд. 3-А. Вказана реєстраційна дія в подальшому була скасована. Третя особа заявила позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів, зокрема, літ. «А-1», орієнтовною площею 452,1кв.м. У зв`язку з цим колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про передання спірної земельної ділянки для будівництва вказаного об`єкту, наявність дозвільної документації. 
Особа, яка використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої (власника земельної ділянки), повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власний кошт, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.
За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» про самовільне зайняття земельної ділянки свідчить вчинення особою будь-якої дії, спрямованої на фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Отже, у разі використання земельної ділянки без відповідного рішення органу місцевого самоврядування про надання її в користування або у власність, повернення такої земельної ділянки відповідно до приписів статті 212 ЗК України власнику з приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення будівель і споруд відповідає законодавству, що регулює спірні правовідносини.
Зважаючи на встановлені у цій справі обставини здійснення самочинного будівництва після закінчення терміну дії дозволу/без дозволу на виконання будівельних робіт та припинення/відсутність договору оренди землі з відповідним цільовим призначенням, висновок місцевого господарського суду про те, що земельна ділянка комунальної власності підлягає приведенню її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів, є законним та обґрунтованим.
Стосовно доводів апелянта про те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, зокрема наявні докази неможливості перебудови такого об`єкта, колегія суддів вказує про наступне.
Якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, ст. 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. 
Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України). 
У даному випадку судом встановлено відсутність чинного права користування земельною ділянкою та дозволу на будівництво, заперечення власника земельної ділянки, а тому знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №822/2149/18, від 10.04.2020 у справі №344/4319/16-а.
Отже, помилкове застосування апелянтом положення частини 7 статті 376 ЦК України є наслідком його безпідставного ототожнення з правовою конструкцією норми частини 4 цієї статті, за змістом якої самочинно збудоване нерухоме майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, у разі, якщо: земельну ділянку забудовнику не було надано у встановленому порядку (в тому числі й під уже збудоване нерухоме майно), власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку.
Наведеним спростовується твердження скаржника про недоведеність належними доказами того, що задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача знести самочинно збудовані об`єкти є крайньою мірою.
Також суд вказує, що після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки по вул. Героїв Чорнобильців в м. Чугуєві, яка відводилась під будівництво супермаркету будівельних матеріалів, будівництво не може вважатися таким, що здійснюється відповідно до цільового призначення земельної ділянки та на земельній ділянці, раніше відведеній для цієї мети.
Щодо посилання апелянта на порушення судом статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суд вказує про наступне. 
У кожному випадку, коли володіючий власник просить про усунення йому перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом демонтажу спорудженого на ній об`єкта нерухомості, суд має перевіряти правомірність втручання держави у права на повагу до житла та мирного володіння на цей об`єкт шляхом його демонтажу, а саме: наявність підстави для такого втручання у законодавстві, легітимність мети цього втручання (його відповідність цілям, визначеним у пункті 2 статті 8 Конвенції та абзаці другому статті 1 Першого протоколу до Конвенції) та пропорційність демонтажу відповідній меті (можливість досягнення останньої проведенням демонтажу за відсутності менш обтяжливих для відповідача способів захисту прав позивача)».
Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, якою необхідно досягти, та засобами, які застосовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар»«.
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №927/83/19.
Суд, надаючи оцінку правомірності втручання держави у право на мирне володіння майном, дійшов висновку про доведення належними та допустимими доказами незаконності і безпідставності перебування спірних об`єктів нерухомого майна на земельній ділянці, що належить територіальній громаді.
При цьому, суд вказує, що право особи на мирне володіння майном відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини не може ґрунтуватися на факті нелегітимного створення майна.
Отже, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції судом статті 1 Першого протоколу до Конвенції є необґрунтованими. 
Частина 2 ст. 152 ЗК України встановлює, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Згідно з ч. 3 цієї ж статті, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав або застосування інших, передбачених законом, способів.
Отже, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору про усунення перешкод у користуванні Чугуївською міською територіальною громадою земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів та повернення земельної ділянки власнику із приведенням її у придатний для використання стан.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що під час апеляційного перегляду судового рішення судом було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Доводи, наведені апелянтом не спростовують висновків господарського суду першої інстанції та не свідчать про допущення будь-яких порушень при прийнятті оскаржуваного рішення. Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване судове рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні. З огляду на викладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних вимог.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення  та  формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до частини 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. 
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 06.08.2025 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.04.2025 № 4356-IX).
Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.273 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,  -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюсинвест-Торг» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 24.01.2025 у справі №922/5217/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 28.07.2025.

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           О.І. Склярук  

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян