П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/21548/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів  Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 року у справі №420/21548/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару
У С Т А Н О В И В:

08 липня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» (далі – позивач, товариство) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000095/2 від 04.07.2024 року.
Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство вказувало, що визначення відповідачем митної вартості товару, який ввозився на митну територію України, за резервним методом відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу, а не за основним (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються), як здійснено позивачем, суперечить вимогам Митного кодексу України. 
Як стверджувало Товариство, декларантом надано до митного органу всі необхідні документи для ідентифікації товару, що ввозився, та в підтвердження заявленої ним митної вартості товару. За таких обставин, на переконання позивача, оскаржуване рішення митного органу є протиправним та підлягає скасуванню.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 18 вересня 2024 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000095/2 від 04.07.2024 року.
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що Товариством подано всі належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень, та як наслідок, відсутність у митного органу підстав для застосування при митному оформленні імпортованого позивачем товару іншого (резервного) методу. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеською митницею (далі – скаржник, митний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги скаржник обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки документів, які надані позивачем до митного органу разом з митною декларацією, відповідачем правомірно скориговано митну вартість товарів за резервним методом у зв`язку із не підтвердженням Товариством правильності визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), зокрема:
- умов оплати за товар, а також відсутністю, поданих до митного оформлення документів, які б містили відомості про вартість страхування (страхових документів), вартість упаковки або пакувальних матеріалів.
Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» не скористалося своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яке у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як установлено судом першої інстанції та з`ясовано судовою колегією, 13.02.2023 року між компанією «HNER CERAMICS CO.,LIMITED» (Китай) (як продавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» (як покупцем) укладено контракт №CH-UA-13/02/23. (а.с.26-27)
За умовами вказаного контракту продавець зобов`язаний продати, а покупець сплатити та прийняти товар в номенклатурі кількості та ціні відповідно до супровідних документів. 
Пунктом 3.1 контракту №CH-UA-13/02/23 від 13.02.2023 року передбачено, що постачання товару здійснюється на умовах:
- CIP/CIF ODESSA/CHORNOMORSK/PIVDENNYI згідно із Міжнародними правилами тлумачення термінів «ІНКОТЕРМС» (Публікація Міжнародної торгової палати в редакції 2010 року).
У відповідності із пунктом 3.2 контракту №CH-UA-13/02/23 від 13.02.2023 року транспортування товару морем у контейнері та/або наземним авто транспортом.
На виконання умов контракту №CH-UA-13/02/23 від 13.02.2023 року компанією «HNER CERAMICS CO.,LIMITED» поставлено на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» партію товару, а саме: 
«Санітарно технічні вироби, виготовлені з кераміки, не з фарфору: унітаз-компакт у комплекті з бачком, арматурою для зливу, кришкою для унітаза (сидіння) та кріпильними елементами - 576 шт. комплектів. Унітаз - чаша Генуя - 65шт. Код товару: 69109000 00.».
Для проведення митного оформлення товарів, поставлених за контрактом №CH-UA-13/02/23 від 13.02.2023 року декларантом подано до Одеської митниці митну декларацію за №24UA500020006268U5 від 04.07.2024 року. (а.с.25)
Згідно до відомостей графи 42, 43 митної декларації №24UA500020006268U5 від 04.07.2024 року декларантом зазначено метод визначення митної вартості « 1 - основний» – за ціною договору – 15180 доларів США. Умови поставки (графа 20 митної декларації №24UA500020006268U5 від 04.07.2024 року) – СІР UA ODESA.
При поданні митної декларації №24UA500020006268U5 від 04.07.2024 року декларантом надано Одеській митниці наступні документи: 
- пакувальний лист; рахунок-фактура (інвойс); коносамент; навантажувальний документ; зовнішньоекономічний договір (контракт) з додатками.
За наслідками дослідження документів, які подані декларантом для здійснення митного оформлення товару, Одеською митницею повідомлено декларанта про те, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. 
У зв`язку із зазначеним, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, Товариство зобов`язано надати (за наявності) додаткові документи.
На вимогу митного органу декларантом надано додаткові документи, а саме комерційну пропозицію. (а.с.24)
04.07.2024 року Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000095/2. (а.с.29)
Так, у вказаному рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності:
1) Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. 
Водночас, у наданих до митного оформлення документах не містяться дані про числові значення такої складової митної вартості, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
2) Згідно до умов контракту поставка товару здійснюється на умовах CIP Одеса, відповідно до погоджених правил «Інкотермс» у редакції 2010 року. Вказані умови поставки передбачають, у тому числі, страхування товарів та те, що продавець за свій рахунок повинен одержати страхування карго, як зазначено в договорі, щоб покупець або будь-яка інша особа, яка має зацікавленість у товарі, який підлягає страхуванню, мали право затребувати безпосередньо від страхового товариства і надати покупцеві страховий поліс або інше свідоцтво обсягу страхової відповідальності. 
Разом з цим, в документах, що надані до митного оформлення, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, яке у свою чергу унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до вказаної умови поставки товарів в повному обсязі;
3) Умови оплати товару згідно до підпункту 5.5. зовнішньоекономічного контракту -100% впродовж 30 днів після одержання товару на складі, але в наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо умов оплати товару. З наявних документів неможливо ідентифікувати визначені умови оплати;
4) Відповідно до листа від перевізника від 24.06.2024 року №6845 контейнер №MRKU4396207 з товаром «санітарно технічні вироби» доставлений до порту Чорноморськ (Україна), що відрізняється від заявленого декларантом в графі 29 митної декларації - п/п «Ренійський морський торговельний порт»;
5) Згідно із акту митного огляду від 29.06.2024 року №24UA500020006076U7 та товаросупровідних документів, а саме пакувального листу від 18.03.2024 року наявні розбіжності ваги брутто та нетто товару, що може свідчити про надання недостовірної інформації для визначення митної вартості товару.
У відповідності із вказаним рішенням, митну вартість товару, що імпортується, скориговано та визначено відповідачем із застосуванням резервного методу згідно до наявної у митному органі інформації. 
Як слідує зі змісту рішення про коригування митної вартості товару, враховуючи вимоги статті 64 Митного кодексу України, відповідачем використана наявна в митниці інформація по товарах, митне оформлення яких вже здійснено (у максимально наближений до цього час та з урахуванням країни відправника, контрактів, партії товару):
товар №1 – 1,9785 долар США/кг (нетто) (МД від 13.05.2024 року №UA100100/2024/032434), ніж заявлено декларантом 0,8635 дол. США/кг нетто.
У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно із пунктами 23 та 24 частини першої статті 4 МК України:
митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; 
митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
З наявних в матеріалах справи доказів убачається, що митну вартість імпортованого товару, яка вказана у митній декларації, декларантом визначено за основним методом - за ціною контракту №CH-UA-13/02/23 від 13.02.2023 року у розмірі 15180 доларів США.
Апеляційним судом установлено, що відповідачем під час здійснення контролю правильності визначення декларантом позивача митної вартості імпортованого в Україну товару поставлено під сумнів правильність визначення його митної вартості.
Зі змісту приписів розділу ІІІ «Митна вартість товарів та методи її визначення» Митного кодексу України слідує, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при установлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів, а також установлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Судовою колегією з`ясовано, що підставами для здійснення відповідачем спірних коригувань митної вартості товарів слугували наступні обставини:
1) у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо складової митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
2) відсутній страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до вказаної умови поставки товарів в повному обсязі;
3) в наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо умов оплати товару, а з наявних документів неможливо ідентифікувати визначені умови оплати;
4) відповідно до листа від перевізника від 24.06.2024 року №6845 контейнер №MRKU4396207 з товаром «санітарно технічні вироби» доставлений до порту Чорноморськ (Україна), що відрізняється від заявленого декларантом в графі 29 митної декларації - п/п «Ренійський морський торговельний порт»;
5) згідно із акту митного огляду від 29.06.2024 року №24UA500020006076U7 та товаросупровідних документів, а саме пакувального листу від 18.03.2024 року наявні розбіжності ваги брутто та нетто товару, що може свідчити про надання недостовірної інформації для визначення митної вартості товару.
Так, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті.
Тобто, у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.
Поряд з цим, як установлено судом попередньої інстанції та убачається з матеріалів справи, а саме згідно до пункту 3.1 контракту №CH-UA-13/02/23 від 13.02.2023 року, поставка товару здійснюється на умовах CIF/CIP ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNYI у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.
Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс в редакції 2010 року), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну «СIF» (Cost, Insurance and Freight (named port of destination) «Вартість, страхування і фрахт (назва порту призначення)» здійснюється за умови, якщо продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.
Згідно до умов поставки «CIF» продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити страхування вантажу та оплатити його перевезення. У даному випадку, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. У свою чергу, покупець повинен мати на увазі, що за умовами поставки «CIF» від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. 
У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.
Умовами поставки «CIF» не заборонено покупцю здійснити додаткове страхування товару з метою мінімізації збитків у разі пошкодження або повної втрати вантажу під час його перевезення.
Згідно із усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, але не виключно постанови від.09.07.2020 року у справі №815/71/18, від 22.07.2021 року у справі №540/1918/20) за умовами поставки товару «CIF» транспортні витрати і страхування, включаючи страховий платіж, вже включені у вартість товарів. При цьому, у покупця немає обов`язку на укладення договору перевезення та страхування.
При цьому, згідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну «СІР» («Carriage and Insurance Paid to» в перекладі «Перевезення та страхування оплачені до») продавець несе ті ж обов`язки, що і відповідно до терміну «СРТ» (тобто, продавець оплачує фрахт за перевезення товару до вказаного місця призначення, також в обов`язки продавця входить здійснення необхідного для вивозу митного очищення товару). Цей термін може використовуватися при перевезенні товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.
У відповідності до умов поставки «СIP», згідно із Інкотермс-2010, всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування вже включені продавцем у вартість товару, яка відображена у відповідних супровідних документах.
З аналізу вище наведених правил слідує, що вказані умови «CIF» та «CIP» поставок ідентичні. Відмінність їх у тому, що такі умови поставок застосовуються до перевезень різними видами транспорту. Так, страхування експорту на умовах «CIF» провадиться при морських вантажоперевезеннях.
При цьому, з наявного в матеріалах справи рахунку-фактури (інвойсу) SMLR240318MT від 18.03.2024 року слідує, що умови поставки імпортованого товару - CIP ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNYI. (а.с.19 зворотній бік)
Також, судова колегія враховує положення пункту 4.2 контракту №CH-UA-13/02/23 від 13.02.2023 року, якими визначено, що вартість, зазначена в контракті, включає у себе вартість пакування, маркування в яких поставляється товар.
Отже, враховуючи умови контракту, за правилами Інкотермс-2010 поставка товару на умовах CIF/CIP ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNYI, ціна товару включає в себе всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування, а тому відповідно до приписів підпункту «в» пункту 1 ч. 10 статті 58 МК України ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості, та, відповідно вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.
Що ж стосується посилань митного органу на те, що надані до митного оформлення документи не містять відомостей щодо умов оплати за товар, судова колегія звертає увагу на таке.
Пунктом 4 частини 2 ст.53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено.
Положеннями пункту 5.5 контракту №CH-UA-13/02/23 від 13.02.2023 року установлено, що умови поставки – 100% оплата впродовж 30 днів після отримання товару на склад. 
За таких обставин, безпідставними є доводи митного органу в цій частині, оскільки у даному випадку умовою оплати за товар є відстрочка платежу, а саме впродовж 30 днів після отримання товару на склад.
Також в оскаржуваному рішення митний орган посилався на те, що відповідно до листа від перевізника від 24.06.2024 року №6845 контейнер №MRKU4396207 з товаром «санітарно технічні вироби» доставлений до порту Чорноморськ (Україна), яке у свою чергу відрізняється від заявленого декларантом в графі 29 митної декларації - п/п «Ренійський морський торговельний порт».
З наявного у матеріалах справи листа перевізника - ТОВ «Марлайн» слідує, що контейнер №MRKU4396207 згідно із коносаментом від 22.03.2024 року №ZYTC240302701 вивантажено в порту Constanta (Румунія) – 17.06.2025 року, з подальшим перевантаженням на баржу т/х PROS HOPE р.18 – 21.06.2024 року та доставкою до порту Чорноморськ (Україна) – 23.06.2024 року. У подальшому контейнер завантажений на авто у порту Чорноморськ після оформлення документації. (а.с.21 зворотній бік)
Як зазначалось апеляційним судом вище, у відповідності до рахунку-фактури (інвойсу) SMLR240318MT від 18.03.2024 року умови поставки імпортованого товару - CIP ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNYI.
Згідно із пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України до переліку витрат, які мають включатися до митної вартості товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, входять витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відтак, зазначення декларантом в митній декларації порту розвантаження - «Ренійський морський торговельний порт», а не порту - Чорноморськ, не впливає на визначення митної вартості товару, оскільки фактично товар доставлено до митної території України.
Крім того, митний орган ані під час митного оформлення, ані під час проведення консультацій з декларантом не зазначав, яким чином зазначена обставина впливає/вплинула на правильність визначення митної вартості товару за основним методом – за ціною договору (контракту). 
Стосовно доводів митного, що згідно із акту митного огляду від 29.06.2024 року №24UA500020006076U7 та товаросупровідних документів, а саме пакувального листу від 18.03.2024 року наявні розбіжності ваги брутто та нетто товару, судова колегія зауважує про таке.
Брутто - це загальна вага товару, включаючи упаковку, тару або інші додаткові компоненти. Нетто - це чиста вага товару, за винятком упаковки або інших додаткових елементів. 
Згідно до пакувального листа від 08.03.2024 року до контейнеру №MRKU4396207 вага товару брутто складає 19192 кг., що повністю відповідає даним коносаменту від 22.03.2024 року №ZYTC240302701, за яким здійснювалося морське перевезення товару.
У зв`язку з чим, коригування митної вартості з даної підстави є необґрунтованим.
Судова колегія погоджується з висновками суду попередньої інстанції, що наявні в матеріалах справи документи містять достатньо інформації, яка дозволяє ідентифікувати приналежність цих документів до оспорюваної поставки товарів. 
При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
При вирішенні даної справи апеляційний суд враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 26.03.2019 року по справі №826/17973/14.
Зокрема, касаційним адміністративним судом у постанові від 26.03.2019 року по справі №826/17973/14 зазначено про те, що: 
«Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.».
В свою чергу, під час розгляду даної справи митний орган не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах недоліків, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за цей товар.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом попередньої інстанції, що жодна із вказаних у рішенні про коригування митної вартості товарів підстав не відповідає випадкам, визначеним у частині шостій статті 54 МК України, які надають митному органу право здійснити коригування митної вартості товарів.
Разом з цим, судом першої інстанції належним чином надано оцінку наявним у матеріалах справи доказам та обґрунтовано відхилено доводи митного органу про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару. 
Отже, правильність визначення Товариством митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не спростовані відповідачем.
Що ж стосується посилань на факт спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками із формою контролю стосовно перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів, то з цього приводу необхідно зазначити таке.
Так, використання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками з метою виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи безпосередньо передбачено, зокрема, Главою 52 Митного кодексу України та «Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю» (затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 року №684, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 року за №1021/27466).
Дійсно, наявність у такій автоматизованій системі інформації про іншу, ніж визначена декларантом, митну вартість товару, є підставою для сумніву у правильності заявленої митної вартості.
Разом з цим, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару порівняно з митною вартістю іншого аналогічного або ідентичного товару, не може розцінюватись як заниження Підприємством митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Згідно до вимог п.2.1 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів» (затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року), посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. 59, 60, 64 Митного кодексу України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Судовою колегією за результатами дослідження спірного рішення митного органу з`ясовано, що митну вартість товарів визначено за другорядним методом – резервним. Рівень митної вартості визначено згідно до рівня митної вартості у максимально наближений час до митного оформлення товарів на підставі інформації, наявної у митному органі, а саме:
товар №1 – 1,9785 долар США/кг (нетто) (МД від 13.05.2024 року №UA100100/2024/032434), ніж заявлено декларантом 0,8635 дол. США/кг нетто.
Водночас, як слідує з наявних в матеріалах справи доказів, відповідачем до суду першої та апеляційної інстанцій не надано митні декларації в підтвердження правомірності зроблених коригувань на обсяг партії товару, задекларованого позивачем.
Одеською митницею не зазначено обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованого митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо здійснених коригувань. Також відповідачем не зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, фактурну вартість, країну та час імпорту в Україну, виробника, маршрут транспортування та інші комерційні умови поставки.
За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі № 815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. 
Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, які обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). 
У свою чергу, автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
За таких обставин, оскаржуване рішення митного органу є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу. 
Окрім того, відповідачем не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, які у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, у зв`язку з чим недотримано передбаченого статтею 57 МК України порядку визначення митної вартості товару.
Доводи ж апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом попередньої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі митним органом не доведена, що, в свою чергу, також унеможливлює задоволення апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 року у справі №420/21548/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Ю.В. Осіпов    О.І. Шляхтицький