Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       15 серпня 2025 року                                          м. Рівне

Справа № 570/2282/25
Провадження № 33/4815/709/25

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Шевчука І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Шевчука І.М. на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 03 липня 2025 року, –
ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 03 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
З матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2025 року о 17 годині 00 хвилин на 320 км а/д М-06 Київ-Чоп в с. Біла Криниця Рівненського району водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом Toyota Solara, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого здійснив з`їзд з дорожньої частини та наїзд на насип піску, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.12.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Шевчук І.М. та Черняк Ю.Ю. просять скасувати постанову місцевого суду від 03 липня 2025 року та закрити провадження у справі.
Вказують, що 10 травня 2025 року приблизно о 17 год., будучи в сільському магазині сел. Городище знайомі повідомили йому, що на трасі зі сторони с. Біла Криниця в сторону Рівне сталася дорожньо-транспортна пригода з участю його матері ОСОБА_2 . Прибігши на місце події він побачив, що остання, керуючи транспортним засобом Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого здійснила наїзд на насип піску, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Надалі він викликав швидку, так як мати була в шоковому стані та не могла нічого пояснити ні йому, ні поліцейським, та відправив її для надання медичної допомоги. При цьому зазначає, що працівники поліції, яких викликали на місце події, не розібравшись в ситуації, не вислухавши пояснення ОСОБА_1 та водія ОСОБА_2 щодо підтвердження факту його невинуватості, склали протокол на нього, повідомивши, що всі пояснення на свій захист він може надати в суді.
Вважають, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови в порушення ст.280 КУпАП не належно досліджено докази, які містяться в матеріалах справи, неповно з`ясовано та перевірено обставини, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення, проігноровано права особи, передбачені ст.ст.268, 271 КУпАП, не спростовано пояснень, які були надані і фактично допущено спрощений підхід до розгляду справи. Наголошують, що після усвідомлення наслідків ситуації ОСОБА_1 через декілька днів – 15.05.2025 року звернувся до власника автомобіля Skoda, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 щодо підтвердження факту його невинуватості в ДТП, яка надала згоду підтвердити при потребі даний факт та те, що надані поліцейським пояснення про те, що за кермом автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував чоловік, які були підписані нею, були написані за проханням працівників поліції під їх диктування, однак на даний час вона може стверджувати, що за кермом транспортного засобу фактично знаходилася жінка.
Крім того зауважують, що судом першої інстанції здійснена описка в третьому абзаці постанови суду щодо визнання вини повністю у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Також просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.
Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 03 липня 2025 року за відсутності останнього (а.с.13).
Копію постанови ОСОБА_1 отримав безпосередньо в приміщенні суду 23.07.2025 року (а.с.14).
Апеляційна скарга подана до місцевого суду 24.07.2025 року (а.с.16).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Шевчука І.М. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту ст.280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.
Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були дотримані.
Згідно ст.124 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення п.12.1 ПДР України.
Згідно з п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
У ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 та захисник Шевчук І.М. вкотре наголосили на тому, що транспортним засобом під час ДТП керував не ОСОБА_1 , а його мати ОСОБА_2 ..
Проте дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові місцевого суду обставинах, які ґрунтуються на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:
- схемою місця ДТП від 10 травня 2025 року, з якої вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце на А/Д Київ-Чоп М06 320 км+677 м. поблизу н.п. Біла Криницяіз зазначенням місця розташування транспортного засобу, місця зіткнення, насипу піску, відбійника, краю проїзної частини, дорожнього знаку 5.68, напрямку руху т.з. (а.с.2);
- поясненнями ОСОБА_3 , яка стверджувала, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 , підрізав її при здійсненні обгону, після чого здійснив зіткнення з насипом піску (а.с.4).
Виходячи з аналізу та оцінки протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП та характеру ушкоджень транспортного засобу апеляційний суд приходить до висновку, що ДТП мала місце за обставин, значених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Пошкодження транспортних засобів сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.12.1 ПДР України.
Доводи сторони захисту про те, що транспортним засобом під час ДТП керував не ОСОБА_1 , а його мати ОСОБА_2 , суд оцінює критично як такі, що спрямовані виключно на уникнення адміністративної відповідальності. Сукупність досліджених доказів однозначно підтверджує, що безпосередньо після ДТП саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та виконував функції водія, а його вина додатково підтверджується власноручним підписом у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1).
Будь-які об`єктивні підтвердження заявленої версії стороною захисту не надані, а тому такі твердження не заслуговують на увагу.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.33, ст.38 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:

 
Поновити ОСОБА_1 та його захиснику Шевчуку І.М. та строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 03 липня 2025 року.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 03 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Шевчука І.М. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду                         О.І. Полюхович