ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 серпня 2025 року           справа №360/1603/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Старчі Андрія Васильовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 360/1603/24 (головуючий суддя у І інстанції – Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                               ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення в належному розмірі за серпень 2024 року та додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 24 липня 2024 року по 25 серпня 2024 року пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення в належному розмірі за серпень 2024 року та додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 24 липня 2024 року по 25 серпня 2024 року пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
В обґрунтування позову зазначив, що з 13.07.2022 по теперішній час проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 .
В період з 24 липня 2024 року по 25 серпня 2024 року брав безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора.
Проте, відповідачем за серпень 2024 року позивачу виплачено грошове забезпечення не в повному обсязі та без урахування додаткової винагороди відповідно до постанови № 168.
Такі дії відповідача є протиправними.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Відповідачем надані докази з порушенням норм процесуального права, а саме: докази надані не разом з відзивом, а пізніше. При цьому відповідач не обґрунтував неможливість подання письмових доказів у вказаний судом строк з причин, що не залежали від нього, а судом першої інстанції не встановлювався додатковий строк позивачу для надання доказів.
З огляду на приписи нормативно-правових актів позивач мав право на належний розмір грошового забезпечення та додаткову винагороду відповідно до постанови № 168.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив про відсутність справи в паперовому вигляді та що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України). Також, щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначено, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Встановлені обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.07.2022 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 201 від 18.07.2022 вважати таким, що зарахований до списків особового складу військової частини, майстер-сержанта ОСОБА_1 , військовослужбовця призваного за мобілізацією, який прибув з Військової частини НОМЕР_2 , з 18 липня 2022 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. Призначено на посаду сержанта резерву 7 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 100915А і вважати таким, що з 18 липня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 209 від 25.07.2024 майстер-сержанта ОСОБА_1 командира взводу штабних машин роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку Військової частини НОМЕР_1 з 25 липня 2024 року направлено у розпорядження командира групи інженерного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 . Підстава: рапорт майора ОСОБА_2 вх. № 36517 від 25.07.2024, бойове розпорядження командира Військової частини НОМЕР_3 № 0724/ОКП/2191дск від 19.07.2024.
Відповідно до витягу із журналу бойових дій групи інженерного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 № 161дск від 01.07.2024 та витягу із журналу бойових дій групи інженерного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 № 179дск від 01.08.2024 встановлено, що ОСОБА_1 було залучено для проведення інженерних робіт з фортифікаційного обладнання першої черги в районі АДРЕСА_1 .
Відповідно до бойового розпорядження 53 омбр № 0824/окп/3330 дск, АДРЕСА_2 , бойове завдання до 22:00 год 26.08.2024 командиру групи інженерного забезпечення зняти з котлового забезпечення та повернути в штатні підрозділи особовий склад, який був переданий в підпорядкування для виконання завдань з фортифікаційного обладнання бойовим розпорядженням: № 0724/ОКП/2551дск від 24.07.2024, № 0824/ОКП/2903дск від 08.08.2024.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 245 від 27.08.2024 майстер-сержанта ОСОБА_1 командира взводу штабних машин роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку Військової частини НОМЕР_1 з 27 серпня 2024 року повернуто до виконання обов`язків за штатною посадою.
02.08.2024 інспектором взводу № 2 батальйону № 4 БПП в м. Краматорськ та м. Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 було складено протокол серії ААД № 981525 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
17.08.2024 тво командира Військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 5306 “Про накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 ”, яким за порушення статей 11, 13, 16, 241 (за низьку виконавчу дисципліну, порушення порядку несення військової служби, вживання алкоголю) Статуту внутрішньої служби ЗС України, порушення вимоги абзацу 5 статті Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинення адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП в порядку ст. 48 п. “в” Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення “сувора догана” на майстер сержанта ОСОБА_1 , командира взводу штабних машин роти зв`язку тилового командного пункту полового вузла зв`язку Військової частини НОМЕР_1 (адміністративний протокол від 03.08.2024 ААД № 981525 за ч. 1 ст. 130 КУпАП); наказано:
- начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_3 позбавити премії за липень 2024 року, передбаченої наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, та додаткової грошової винагороди за серпень 2024 року, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2022 № 168 майстер-сержанта ОСОБА_1 , командира взводу штабних машин роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку Військової частини НОМЕР_3 ;
- начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру Військової частини НОМЕР_3 врахувати факт накладення дисциплінарного стягнення при нарахуванні премії за серпень 2024 року передбаченої постановою КМУ від 24.02.2022 № 168.
Відповідно до довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення ОСОБА_1 додаткова грошова допомога за липень, серпень 2024 року у розмірі 100 000,00 грн не виплачувалася. Також у вересні 2024 року здійснено утримання премії в розмірі 16 180,50 грн.
Вважаючи, що грошове забезпечення за серпень 2024 року виплачено позивачу в неналежному розмірі та позивача позбавлено додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2022 № 168, за період з 24 липня 2024 року по 25 серпня 2024 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач позбавлений додаткової винагороди відповідно до постанови № 168 за серпень 2024 року, премії за липень 2024 року в межах накладення дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення є чинним, та не скасовувався, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Законом України “Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України” від 24.03.1999 № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, яким визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі - Статут) та дія якого поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно зі статтею 13 Статуту військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Статтею 241 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець повинен утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Законом України “Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України” від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (Дисциплінарний статут).
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Абзацом 7 статті 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
За змістом частини другої статті 45 Дисциплінарного статуту за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію”, Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі Постанова № 168).
Згідно з пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції на час спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови № 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України телеграмою від 25.03.2022 року № 248/1298 доведено до відома Першому заступнику, заступникам Міністра оборони України, Державному секретарю Міністерства оборони України, Головнокомандувачу Збройних Сил України, начальнику Генерального штабу Збройних Сил України, голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачам видів (родів військ, сил) Збройних Сил України/керівникам структурних-підрозділів апарату Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, командирам (начальникам) військових частин, установ, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн не включаються ті військовослужбовці, які (зокрема) перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Згідно з п. 5 розділу XVI Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються зокрема за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Згідно п. 15 розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).
Як свідчать матеріали справи позивач оскаржує бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому грошового забезпечення в належному розмірі за серпень 2024 року та додаткової винагороди відповідно до постанови № 168 за період з 24 липня 2024 року по 25 серпня 2024 року.
Довідка про нарахування та утримання грошового забезпечення свідчить, що ОСОБА_1 не було нараховано та виплачено додаткову винагороду за липень, серпень 2024 року. Також у вересні 2024 року здійснено утримання премії в розмірі 16 180,50 грн.
Не нарахування та невиплата премії та додаткової винагороди позивачу за липень, серпень 2024 року обумовлено реалізацію дисциплінарного стягнення, визначеного наказом тво командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2024 № 5306 “Про накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 ”.
Відповідно до цього наказу, за порушення статей 11, 13, 16, 241 (за низьку виконавчу дисципліну, порушення порядку несення військової служби, вживання алкоголю) Статуту внутрішньої служби ЗС України, порушення вимоги абзацу 5 статті Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинення адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП в порядку ст. 48 п. “в” Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення “сувора догана” на майстер-сержанта ОСОБА_1 , командира взводу штабних машин роти зв`язку тилового командного пункту полового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 (адміністративний протокол від 03.08.2024 ААД № 981525 за ч. 1 ст. 130 КУпАП), позбавлено позивача премії за липень 2024 року, передбаченої наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, додаткової грошової винагороди за серпень 2024 року, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2022 № 168, а також наказано начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_3 врахувати факт накладення дисциплінарного стягнення при нарахуванні позивачу премії за серпень 2024 року, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2022 № 168.
Таким чином, позивач позбавлений премії та виплати додаткової грошової винагороди за липень, серпень 2024 року в зв`язку з порушенням порядку несення військової служби, за що на позивача накладено дисциплінарне стягнення наказом командира.
Наказ тво командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2024 № 5306 на час розгляду цієї справи не оскаржений, не скасований, та є чинним.
В межах цієї справи наказ тво командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2024 № 5306 не оскаржується та не є предметом позову.
Суд першої інстанції ґрунтовно не прийняв доводи представника позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки закриття адміністративного провадження щодо позивача не спростовує тієї обставини, що позивач позбавлений премії та додаткової винагороди наказом командира в/ч про накладення дисциплінарного стягнення, який є чинним як на час звернення позивача до суду з цим позовом, так і на час розгляду справи апеляційним судом.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На підставі частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Як визначено частиною четвертою статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
Суд не приймає доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при врахуванні додаткових доказів, наданих відповідачем за межами строку, визначеного судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 01.01.2025, оскільки додаткові докази витребувані у відповідача ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 та надані військовою частиною саме на виконання цієї ухвали суду першої інстанції.
За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат по справі не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Старчі Андрія Васильовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 360/1603/24 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 360/1603/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 11 серпня 2025 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 11 серпня 2025 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                Е.Г. Казначеєв