ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14550/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: С.В. Кисіль

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 серпня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві в якому просила:
1) визнати протиправними та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу № 45405/17-11 від 11 липня 2017 року, рішення про опис майна у податкову заставу, на підставі якого здійснено опис майна ОСОБА_1 за актом № 6/24-428 від 07 грудня 2011 року;
2) скасувати податкову заставу:
- накладену державним реєстратором Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 09 грудня 2011 року, № запису обтяження 3328746, накладену на активи ОСОБА_1 згідно з актом опису майна № 6/24-428 від 07 грудня 2011 року;
- накладену державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) згідно акту опису майна у податкову заставу від 11 липня 2017 року № 45405/17-11, виданого ГУ ДФС у місті Києві, № запису  про обтяження 42819225 від 05 липня 2021 року, накладену на квартиру АДРЕСА_1 ;
- накладену державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) згідно акту опису майна у податкову заставу від 11 липня 2017 року № 45405/17-11, виданого ГУ ДФС у місті Києві, № запису про обтяження 42819912 від 05 липня 2021 року, накладену на гараж, підземний паркінг, машиномісце, гараж по вул. Дмитрівська, 45, гараж 30, м. Київ.
3) зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві виключити з державного реєстру записи щодо встановлення обтяження у вигляді податкової застави рухомого та нерухомого майна:
- накладеної державним реєстратором Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 09 грудня 2011 року, № запису обтяження 3328746, накладену на активи ОСОБА_1 згідно з актом опису майна від 07 грудня 2011 року № 6/24-428;
- накладеної державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) згідно акту опису майна у податкову заставу від 11 липня 2017 року № 45405/17-11, виданого ГУ ДФС у місті Києві, № запису про обтяження 42819225 від 05 липня 2021 року, накладену на квартиру АДРЕСА_1 ;
- накладеної державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) згідно акту опису майна у податкову заставу  від 11 липня 2017 року № 45405/17-11, виданого ГУ ДФС у місті Києві, № запису про обтяження 42819912 від 05 липня 2021 року, накладену на гараж, підземний паркінг, машиномісце, гараж по АДРЕСА_2 .
На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 цю справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представником відповідача було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що 05 серпня 2010 року Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва було прийнято податкове повідомлення-рішення № 2564/17-04, яким позивачу було нараховано податкове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб до бюджету за ставкою 5 % у розмірі 2 090 449,80 грн.
У зв`язку з несплатою наведеного податкового зобов`язання в добровільному порядку, Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Києва звернулась до суду з відповідним позовом.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2011 року у справі № 2а-1278/11/2670 позовні вимоги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 2 090 449,80 грн.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В мотивувальній частині наведеної постанови судом апеляційної інстанції було зазначено, що якщо нотаріус посвідчив договір з відчуження об`єктів нерухомого майна без сплати податку стороною договору, обов`язок щодо сплати відповідних податкових зобов`язань повинен виконати нотаріус як податковий агент.
З огляду на обліковування податковим органом податкового боргу за наведеним податковим повідомленням-рішенням від 05 серпня 2010 року № 2564/17-04, 07 грудня 2011 року податковим керуючим Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва Дирдою О.О., на підставі рішення заступника начальника ДПІ у Шевченківському районі від 21 січня 2011 року № 139 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу, було складено акт опису майна № 7/24-428.
Відповідно до наведеного акту, проведено опис такого майна:
- автомобіль марки Hyundai, модель: Santa Fe, рік випуску: 2005, номер кузова: НОМЕР_1 ;
- квартира № 43 по вул. О. Гончара, 62.
Також, 11 липня 2017 року ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 45405/17-11. Відповідно до наведеного рішення, на підставі статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) ОСОБА_1 .
На підставі цього рішення про опис майна у податкову заставу, 05 липня 2021 року ГУ ДПС у м. Києві було складено акт опису майна № 482/26-15-13-06-26, а саме:
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 208898732214. Об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка. Кадастровий номер: 3221483301:01:029:0006. Адреса Київська область, Васильківський р., с. Іванковичі, провулок Лісовий.
- реєстраційний номер майна: 32713312. Тип майна: гараж, підземний паркінг, машиномісце. Адреса: АДРЕСА_3 , гараж 30.
Вважаючи протиправними рішення про опис майна у податкову заставу від 11 липня 2017 року № 45405/17-11, рішення про опис майна у податкову заставу, на підставі якого здійснено опис майна за актом від 07 грудня 2011 року № 6/24-428, а також накладення податкової застави на належне майно, позивач звернулась до суду з цим позовом з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава - це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
У разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.
Відповідно до пунктів 89.1-89.5 статті 89 ПК України право податкової застави виникає:
- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;
- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;
- у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.
З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.
Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
Відповідно до статті 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:
- отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку;
- визнання податкового боргу безнадійним;
- набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства;
- отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.
Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.
Порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.
Судом установлено, що підставою для прийняття спірних рішень про опис майна податкову заставу були висновки податкового боргу про наявність у позивача несплаченої суми податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 05 серпня 2010 року № 2564/17-04.
Наведене також підтверджується витягом з облікової картки ОСОБА_1 як платника податку на доходи фізичних осіб.
Отже, з огляду на наявність вказаної заборгованості, у податкового органу, в силу положень статті 88 ПК України, були наявні правові підстави для включення майна позивача у податкову заставу.
У позовній заяві позивач обґрунтовує необхідність скасування спірних рішень та скасування податкової застави належного їй майна, посилаючись на протиправність нарахування податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 05 серпня 2010 року № 2564/17-04, що на її переконання підтверджується висновком Київського апеляційного адміністративного суду у постанові від 16 травня 2013 року у справі № 2а-1278/11/2670.
Водночас, як вірно було зазначено судом першої інстанції, підпункт 93.1.4. пункту 93.1 статті 91 ПК України одним з випадків припинення податкової застави передбачає отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.
Саме після отримання рішення про скасування податкового повідомлення-рішення, можна стверджувати про припинення податкової застави та виникнення у відповідача обов`язку з надіслання відповідного повідомлення платнику податків. Невиконання такого обов`язку може бути підставою для визнання відповідної бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, передбачені нормами матеріального права.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 820/11423/15.
Так, у межах спору у справі № 2а-1278/11/2670, судом апеляційної інстанції в постанові від 16 травня 2013 року було констатовано протиправність стягнення з позивача податкового боргу з огляду на безпідставність нарахування останній податкових зобов`язань. Однак, податкове повідомлення-рішення від 05 серпня 2010 року № 2564/17-04, на підставі якого було сформовано суму податкового боргу, в межах наведеної судової справи, протиправним не визнавалось та не скасовувалось.
Відтак, з огляду на вказані обставини справи, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року у справі № 2а-1278/11/2670 не є рішенням відповідного органу, у розумінні положень підпункту 93.1.4. пункту 93.1 статті 91 ПК України, на підставі якого здійснюється припинення податкової застави.
У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 05 серпня 2010 року № 2564/17-04 було оскаржено позивачем окремо в судовому порядку.
Ухвалою окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року у справі № 2а-9186/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року та постановою Верховного Суду  від 12 червня 2018 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкового повідомлення-рішення було залишено без розгляду з підстав пропуску строку на подання адміністративного позову.
Отже, як станом на час прийняття спірних рішень, так і станом на час звернення позивача до суду, податкове повідомлення-рішення від 05 серпня 2010 року № 2564/17-04 у судовому порядку скасовано не було.
Інших доказів або пояснень, які б обґрунтовували протиправність прийняття відповідачем спірних рішень та зумовлювали необхідність зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві виключити з державного реєстру записи щодо встановлення обтяження у вигляді податкової застави рухомого та нерухомого майна, позивачем до суду не надано.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції  про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 11 липня 2017 року № 45405/17-11, рішення про опис майна у податкову заставу, на підставі якого здійснено опис майна за актом від 07 грудня 2011 року № 6/24-428 та скасування податкової застави на належне позивачу майно.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      О.В.Епель

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк