ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9270/25	Головуючий у 1-й інстанції Воробель  Н.П. 	
Провадження № 33/817/360/25 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 — адвоката Черніцького І.Р. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, який стягнуто в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок). 

Згідно постанови, 24.04.2025 о 01:40 в м. Тернополі, вул. Микулинецька, 29А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi А4, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 Drager №ARВF-0443 (повірка дійсна до 21.11.2025) та проведення такого огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі – ПДР). 

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 — адвокат Черніцький І.Р. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:
сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні;
із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу;
працівник поліції не запропонував ОСОБА_1 пройти огляд в найближчому медичному закладі, як того вимагає КупАП та Інструкція;
із відеозапису наявного у матеріалах справи вбачається, що сторонні особи заважали ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що працівники поліції жодними чином не реагували;
рапорт працівника поліції не може підтверджувати винуватість у інкримінованому правопорушенні, оскільки він є письмовим офіційним повідомленням про шо-небуть вищій інстанції, керівництву;
направлення на огляд наявне у матеріалах справи не є безумовним доказом дотримання процедури огляду водія, оскільки складалось працівниками поліції без відома ОСОБА_1 , останньому не зачитувалось.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник — адвокат Черніцький І.Р. не з`явились, хоча були повідомлені про час і місце апеляційного розгляду. Захисник подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності та просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав. 

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року, то він підлягає поновленню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, постанову судді винесено 12 червня 2025 року, а апеляційна скарга захисника Костюка М.Я. подана 23 червня 2025 року, тобто більше ніж через десять днів після винесення постанови. Проте, останній день на апеляційне оскарження припав на вихідний день.
За таких обставин строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року слід поновити, як пропущений з поважних причин. 
Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції в цьому випадку не дотримався вказаних вимог закону і залишив поза увагою обставин, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, в оскарженій постанові суд першої інстанції вказав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. 
В оскарженій постанові такий висновок суд першої інстанції обґрунтував даними відеозапису нагрудної камери працівників поліції (файл export-puk7l.mp4), вказавши зокрема те, що пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд як на місці зупинки так і в медичному закладі зафіксована фрагментом запису починаючи з 02:47 та пропозиція пройти огляд в медичному закладі зафіксована фрагментом запису з 09:30, а його відмова від проходження огляду як на місці зупинки так і в медичному закладі зафіксована фрагментом запису з 12:27. 
Однак, такі висновки суду не підтверджуються наявними у цій справі доказами, а саме не відповідають фактичним обставинам, які зафіксовані відеозаписом нагрудної камери працівників поліції (файл export-puk7l.mp4).
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що починаючи з 02:47 вказаного відеозапису поліцейським було здійснено пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. 
Такий висновок суду суперечить змісту ст.266 КУпАП згідно якої огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки автомобіля і лише у випадку незгоди водія на проведення такого огляду поліцейським або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Отже, вимога пройти огляд на стан сп`яніння не може стосуватися і місця зупинки автомобіля і медичного закладу одночасно. 
Дослідивши доданий до протоколу відеозапис (файл export-puk7l.mp4) апеляційний суд встановив, що у період з 02:47 по 03:24 він містить відомості про те, що працівник поліції висуває ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан сп`яніння і роз`яснює можливість його пройти на місці зупинки автомобіля або в медичному закладі, після цього запитує “будете на місці проходити огляд?”, на що ОСОБА_1 відповідає “Так”, виходить з автомобіля і слідує за працівником поліції до службового автомобіля, де чекає на початок огляду. 
За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 виконав вимоги п.2.5. ПДР, а саме погодився у встановленому порядку пройти огляд на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки його транспортного засобу, а поліцейським було розпочато процедуру огляду відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП.
Після цього відеозаписом зафіксовані дії ОСОБА_1 спрямовані на проходження такого огляду (період запису з 03:25 по 06:07), а саме незважаючи на те, що до місця проведення поліцейським огляду підходить пасажирка автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , і заявляє “ми відмовляємось від огляду”, ОСОБА_1 заперечує таку відмову і обирає одну з наданих йому поліцейським трубок газоаналізатора, зауважує що вони не герметично запаковані, але все ж розпаковує її і передає працівнику поліції, яка вставляє цю трубку в газоаналізатор, після чого ОСОБА_1 залишається поряд з поліцейським для проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів.
В подальшому даним відеозаписом зафіксовано, що:
на місці проведення поліцейським огляду ОСОБА_1 дві пасажирки його автомобіля перешкоджають поліцейському проводити огляд, б`ють поліцейську по руці в той момент коли вона намагається передати газоаналізатор ОСОБА_1 (час запису 07:07). Після цього, ОСОБА_1 на запитання поліцейської щодо проходження огляду ствердно киває і намагається до неї підійти, однак присутні сторонні особи йому перешкоджають, на що він просить їх посидіти в машині і висловлюється про необхідність проходження ним огляду на стан сп`яніння, оскільки в іншому випадку відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Однак, сторонні особи продовжують перебувати між ОСОБА_1 і працівниками поліції, які не вживають жодних заходів по відстороненню цих сторонніх осіб з місця проведення огляду, а натомість вступають з ними в діалог. В той же час ОСОБА_1 залишається поряд з службовим автомобілем поліції і жодних заперечень від проходження огляду на стан сп`яніння не висловлює, але працівники поліції йому газоаналізатор не передають (період запису з 06:08 по 09:25);
поліцейський повторно роз`яснює ОСОБА_1 можливість пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі після чого запитує “водій, проходите на місці огляд?”. В цей момент поліцейський закриває свою нагрудну камеру рукою і тому реакцію ОСОБА_1 на його питання не видно. Відповідь на це питання на записі не чути через те, що сторонні особи на підвищених тонах продовжують суперечку з іншим поліцейським (період запису 09:26 по 09:45);
в подальшому поліцейський знову запитує ОСОБА_1 чи згідний він пройти огляд , на що останній відповідає “я проходжу, все нормально” (час запису 10:22), однак газоаналізатор йому поліцейський не надав;
потім на місце події прибув інший екіпаж патрульної поліції, якому поліцейський з нагрудною камерою повідомив “оцих двох треба забрати, вони не дають проводити огляд, водій хоче пройти, а вони не дають” (період запису з 10:50 по 11:02).
Однак, як видно з даного відеозапису, інший екіпаж патрульної поліції, який прибув у зв`язку з присутністю на місці огляду ОСОБА_1 сторонніх осіб, які активно перешкоджали проведенню такого огляду, також не вжив дієвих заходів по усуненню сторонніх осіб з місця проведення огляду водія на стан сп`яніння, а натомість вступив з цими сторонніми особами в суперечку (період запису з 10:50 по 11:02). 
В ході цієї суперечки поліцейський знову запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, на що ОСОБА_1 черговий раз погодився, однак звернувся за порадою до однієї з присутніх сторонніх осіб, яка почала активно заперечувати проти проходження ОСОБА_1 такого огляду, а тому поліцейська оголосила що фіксує відмову водія від проходження огляду ( період запису з 11:30 по 12:27).
Після цього, в порушення вимог ч.3 ст.266 КУпАП, працівники поліції не висунули водію ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, а відразу ж перейшли до складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому вказали про відмову водія проходити огляд в тому числі і в медичному закладі.
Оцінюючи наведені обставини, які зафіксовані доданим до протоколу відеозаписом нагрудної камери працівника поліції, апеляційний суд встановив, що водій ОСОБА_1 безумовно погодився на вимогу поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора і не пройшов такий огляд лише під впливом двох сторонніх осіб, які активно перешкоджали його проведенню, а присутні чотири працівники полії не вжили достатніх заходів для їх відсторонення з місця огляду. 
Крім того, дані відеозапису події підтверджують доводи апеляційної скарги про те, що оцінивши поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду за допомогою газоаналізатора, працівники поліції після цього не висунули йому вимогу пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі як того вимагає ч.3 ст.266 КУпАП, за змістом якої відмова водія від проведення огляду працівниками поліції на стан сп`яніння на місці зупинки є лише підставою для направлення водія в заклад охорони здоров`я (чого працівниками поліції зроблено не було), а не складання протоколу про відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що водій ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, як про це стверджується у складеному відносно нього протоколі. 
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Враховуючи усе вище викладене, апеляційний суд прийшов до переконання, що в матеріалах цієї справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5. ПДР України і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати, а провадження у цій справі закрити за відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення. 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 — адвоката Черніцького І.Р. задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя