ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

07 липня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 734/2132/21
Головуючий у першій інстанції – Домашенко Ю. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1054/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шарапової О.Л. 
суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,
з участю секретаря Шапко В.М.,
позивачка: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 . 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 березня 2025 року, повний текст складено 07 квітня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просила визнати об`єкт незавершеного будівництва – житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Здійснити поділ об`єкту незавершеного будівництва – житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , визначивши окремі частини, що підлягають виділу та визнавши право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину будівельних матеріалів, що були використані в процесі будівництва та існують у вигляді об`єкту незавершеного будівництва.
Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з 06.10.1989 перебувала у шлюбі із відповідачем, який розірвано рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області 18.05.2016. Під час перебування у шлюбі рішенням виконавчого комітету Козелецької селищної ради народних депутатів від 21.04.1994 № 50 ОСОБА_2 виділено під забудову земельну ділянку площею 1200 кв. м. по АДРЕСА_1 . Розпорядженням Козелецької районної державної адміністрації від 14.07.1994 № 153 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на 4 кімнати, житловою площею 50,5 кв. м. та господарських будівель для особистого підсобного господарства, площею 72 кв. м. 
Згідно з технічним паспортом, складеним 09.09.1997, на вказаній земельній ділянці відображені проектуємі житловий будинок та господарські будівлі, до яких, крім літньої кухні входять сарай, веранда, погріб. 
Ввести в експлуатацію та належним чином зареєструвати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями не виявилося можливим, оскільки відповідач відмовляється від прийняття цього будинку до експлуатації та реєстрації права власності. 
Зазначає, що спірний будинок фактично введений в експлуатацію, оскільки на нього виготовлений технічний паспорт, підведено до будинку газопостачання, вода та освітлення, що підтверджується тим, що будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , вже досить тривалий час використовується як житло. При цьому ОСОБА_3 , який зареєстрований за вказаною адресою, перебував на обліку у відділі адресних соціальних виплат та одержував житлову субсидію на оплату житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, що свідчить про готовність житлового будинку до його використання.
З огляду на те, що об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя, він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, його будівництво закінчено й він фактично використовується за своїм функціональним призначенням, однак право власності на нього не оформлюється у зв`язку із небажанням відповідача, 

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на правові позиції Верховного Суду, який відступив від усталеної практики з приводу неможливості визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не прийнятого в експлуатацію, та зазначив, що до прийняття новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації, право власності на це новостворене нерухоме майно, як об`єкт цивільного обороту, не виникає, у такому випадку, особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку, суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин, залишити його одній із сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачкою не доведено, з яких саме елементів (будівель, споруд), крім житлового будинку та літньої кухні, складається об`єкт незавершеного будівництва, його технічні характеристики, у тому числі площа, чи відповідає він будівельним, санітарним, пожежним нормам і правилам, в якому технічному стані перебувають його конструктивні елементи та яка ступінь готовності; чи можливий його розподіл в натурі між співвласниками; з яких будівельних матеріалів він складається, чи можливий розподіл цих будівельних матеріалів та яка його дійсна вартість.
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Встановлено, що з 06.10.1989 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 18.05.2016 (том 1 а.с. 12).
Рішенням Козелецької селищної ради народних депутатів від 21.04.1994 № 50 ОСОБА_2 виділено під забудову земельну ділянку площею 1200 кв. м. по АДРЕСА_1 , що підтверджується архівним витягом від 06.07.2016 № Т-113/07-07 (том 1 а.с. 11).
Згідно з Розпорядженням Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області від 14.07.1994 № 153 ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на 4 кімнати житловою площею 50,5 кв. м. та господарських будівель для особистого підсобного господарства площею 72 кв. на вказаній земельній ділянці (том 1 а.с. 14).
В пояснювальній записці до проекту забудови земельної ділянки ОСОБА_2 передбачена забудова земельної ділянки будинком та господарськими будівлями, відповідно до розпорядження Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області від 14.07.1994 № 153, роботи, які необхідно виконати, як по житловому будинку, так і по господарським будівлям та проведення інженерного обладнання (том 1 а.с. 15).
Як убачається з листа ФОП ОСОБА_4 від 01.02.2021 № 01/21, що ним проводилася технічна інвентаризація житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 13).
Згідно з технічним паспортом, складеним 09.09.1997, на плані земельної ділянки, виділеної ОСОБА_2 відображені проектуємі житловий будинок та господарські будівлі (том 1 а.с. 228-229)
Згідно з актом встановлення факту постійного проживання та реєстрації від 15.10.2019, ОСОБА_2 з 14.05.1998 по дату складання акту мешкає з реєстрацією по АДРЕСА_1 в житловому приміщенні – літня кухня, яка позначена на плані земельної ділянки від 09.09.1997 (технічний паспорт, інвентарний номер 2642) під літ. «В», загальною площею 38,8 кв. м. (том 1 а.с. 17).
Відповідно до акту обстеження фактичного проживання особи від 13.01.2020, ОСОБА_2 прописаний та фактично проживає по АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 16, 233).
Згідно листа Управління соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації від 30.01.2020 №02-241, вбачається, що ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебував на обліку у відділ адресних соціальних виплат та одержував житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2015 року по квітень 2018 року (том 1 а.с. 234).
Згідно з листом Ніжинського відділення АТ «Чернігівгаз» від 05.03.2020, вбачається, що згідно відомостей програми «Абонент» у 2001 році за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок на ім`я ОСОБА_2 та встановлені газові прилади: лічильник газу, газова плита, опалювальний котел, опалювальна площа 35 кв.м. 15 квітня 2011 року встановлено додаткові газові прилади: лічильник газу, плита газова, опалювальний двоконтурний котел та змінилася опалювальна площа на 109,6 кв.м. (том 1 а.с. 230). 
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09.09.2024 № 394040955, відомості щодо об`єкту розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (том 2 а.с. 126).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка вважається майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування (ч. 1 ст. 57 СК України).
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).
Згідно з положеннями ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч. 2 ст. 372 ЦК України).
Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.
В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 не прийнятий в експлуатацію, тобто є об`єктом незавершеного будівництва.

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.                                     
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 березня 2025 року – скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині за кожним на  будівельні матеріали та конструктивні елементи, що використані при будівництві житлового будинку  з надвірними будівлями і спорудами за адресою:  АДРЕСА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 08 липня 2025 року.

Головуюча:                                          Судді: