ПОСТАНОВА                                                                                      
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 752/10472/20
провадження № 61-10982св24 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,                             Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки
 
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва                                 від 17 листопада 2023 року у складі судді Плахотнюк К. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року у складі колегії суддів: Мережко М. В., Поліщук Н. В., Соколової В. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2020 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0, 0906 га, що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим), м. Алушта, Лучистівська с/р, АДРЕСА_1 , кадастровий номер 01 103 914 00:03:001:0215, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 096817, виданого Лучистівською сільською радою 19 вересня 2006 року на підставі рішення 48-ї сесії 4-го скликання Лучистівської сільської ради від 10 березня 2006 року № 1346, зареєстрованого                         в Книзі записів державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 010600200123, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва;
земельну ділянку площею 0, 0939 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер              01 103 914 00:03:001:0347, яка належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії                              ЯГ № 096816, виданого Лучистівською сільською радою 22 вересня 2006 року на підставі рішення 48-ї сесії 4-го скликання Лучистівської сільської ради від 10 березня 2006 року № 1346, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 010600200137, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва;
земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер                  01 103 914 00:03:001:0214, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії                              ЯГ № 096815, виданого Лучистівською сільською радою 19 вересня 2006 року на підставі рішення 48-ї сесії 4-го скликання Лучистівської сільської ради від 10 березня 2006 року № 1346, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 010600200124, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва в рахунок погашення заборгованості у розмірі 1 614 211,07 грн, яка складається із: 3 % річних (згідно із статтею 625 ЦК України) за прострочення сплати кредиту в розмірі 1 258 436,36 грн; 3 % річних (згідно із статтею 625 ЦК України ) за прострочення сплати нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 356 774,71 грн, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, встановленою суб`єктом оціночної діяльності при проведенні виконавчих дій.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ АБ «Укргазбанк» посилалося на те, що                                  29 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АТ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2203-21-16/USD, за умовами якого позичальнику відкрито невідновлювальну відкличну кредитну лінію в сумі 518 500,00 дол. США на строк до 28 травня 2012 року із сплатою за користування кредитом 16 % річних.
 
Цього ж дня на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 укладено іпотечний договір.
 
Рішенням Алуштинського міського суду АР Крим від 25 жовтня 2012 року                                         з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 664 444,71 дол. США (заборгованість за кредитом у розмірі 216 041,62 дол. США, що еквівалентно                            1 721 938,13 грн, заборгованість за простроченим кредитом 301 958,38 дол. США, що еквівалентно 2 406729,07 грн, заборгованість за простроченими процентами            146 444,71 дол. США, що еквівалентно 1 167222,92 грн) звернуто стягнення на предмет іпотеки - три земельні ділянки.
 
Згідно з виписками з рахунків, заборгованість станом на 06 травня 2020 року не погашена.
 
Загальна сума заборгованості, нарахованої за статтею 625 ЦК України, станом на                   06 травня 2020 року становить 1 614 211,07 грн (1 258 436, 36 грн - 3 % річних за несвоєчасну сплату кредиту та 355 774, 71 грн - 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів).
 
Відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або                             в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
 
У зв`язку з цим позивач просив позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Голосіївський районний суд міста Києва рішенням від 17 листопада 2023 року                             в задоволенні позову відмовив.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що є судове рішення, яке набрало законної сили, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельні ділянки, які                                       є предметом спору і в цьому позові, а тому це не є належним та ефективним способом захисту.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Київський апеляційний суд постановою від 11 липня 2024 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишив без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року залишив без змін.
 
Апеляційний суд мотивував постанову тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому суд зазначив, що позивач обрав спосіб захисту, який не відповідає вимогам законодавства, судовій практиці, є неефективним і не відновить порушеного права позивача, а вимоги про стягнення заборгованості               в грошовому еквіваленті позивач не заявляв.
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи
 
У липні 2024 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу,       у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
 
Підставою касаційного оскарження вказувало те, що суд апеляційної інстанції                            в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19, від 05 квітня                    2023 року у справі № 910/4518/16, від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що, відмовляючи в задоволенні позову, суди не врахували, що зобов`язання відповідачів сплатити суму боргу у вигляді 3 % річних за тривале невиконання ними взятих на себе зобов`язань за укладеними договорами є акцесорним. Іпотека земельних ділянок не припинилась, а єдиним можливим правовим способом стягнути цю суму є саме звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
16 вересня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Суди попередніх інстанцій встановили, що 29 травня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2203-21-16/USD, за умовами якого позичальнику відкрито невідновлювальну відкличну кредитну лінію в сумі 518 500,00 дол. США на строк до 28 травня 2012 року із сплатою за користування кредитом 16 % річних.
 
Цього ж дня на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу Автухович Е.В. за реєстровим номером 1677, про що до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були внесені записи обтяження банком об`єктів нерухомого майна.
 
Предметом іпотеки є:
земельна ділянка площею 0,0906 га, що знаходиться за адресою:   АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0110391400:03:001:0215, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 096817, виданого Лучистівською сільською радою 19 вересня 2006 року на підставі рішення 48-ї сесії 4-го скликання Лучистівської сільської ради від 10 березня 2006 року                № 1346, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за                                     № 010600200123, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва;
земельна ділянка площею 0 0939 га, що знаходиться за адресою:   АДРЕСА_2 , кадастровий номер 01103914 00:03:001:0347, яка належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 096816, виданого Лучистівською сільською радою 22 вересня 2006 року на підставі рішення 48-ї сесії 4-го скликання Лучистівської сільської ради від 10 березня 2006 року              № 1346, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за                                     № 010600200137, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва;
земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою:   АДРЕСА_2 , кадастровий номер 0110391400:03:001:0214, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 096815, виданого Лучистівською сільською радою 19 вересня 2006 року на підставі рішення 48-ї сесії 4-го скликання Лучистівської сільської ради від 10 березня 2006 року № 1346, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за                                    № 010600200124, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва.
 
Рішенням Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 25 жовтня 2012 року частково задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 664 444,71 дол. США, з яких заборгованість за кредитом                       - 216 041,62 дол. США, що еквівалентно 1 721938,13 грн, заборгованість за простроченим кредитом - 301 958,38 дол. США, що еквівалентно 2 406729,07 грн, заборгованість за простроченими процентами - 146 444,71 дол. США, що еквівалентно 1 167 222,92 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - три земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_3 . У рішенні зазначено, що реалізацію предмета іпотеки (зазначених земельних ділянок) здійснити шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
 
Згідно з пунктом 6.4 кредитного договору строк його дії до 28 травня 2013 року.
 
Крім того, у пункті 5.8 кредитного договору сторони дійшли згоди, що строк позовної давності за цим договором встановлюється у три роки.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,                    є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                       у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частини перша та третя статті 1054 ЦК України).
 
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 548 ЦК України).
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні                                      і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
 
Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає                           з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
 
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
 
Суди попередніх інстанцій встановили, що рішенням Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 25 жовтня 2012 року частково задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 664 444,71 дол. США, звернуто стягнення на предмет іпотеки - три земельні ділянки, які є предметом договору іпотеки.
 
Також суди встановили, що вказане рішення суду не виконано, що сторони не заперечували.
 
Таким чином, ПАТ АБ «Укргазбанк», звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який було задоволено Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 25 жовтня 2012 року, використало наявне у нього право на погашення заборгованості, що виникла у зв`язку з невиконанням умов кредитного та іпотечного договорів, та звернуло стягнення на іпотечне майно.
 
Згідно з частинами першою, третьою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
 
Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.
 
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у розмірі 1 614 211,07 грн, яка складається із: 3 % річних за прострочення сплати кредиту в розмірі                                                 1 258 436,36 грн; 3 % річних за прострочення сплати нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 356 774,71 грн, на підставі статті 625 ЦК України за період з 07 травня 2017 року до 06 травня 2020 року, за невиконання боржником грошового зобов`язання, визначеного рішенням суду.
 
Тобто, позивач пред`явив вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки                              в рахунок погашення сум на підставі статті 625 ЦК України, які не передбачені умовами кредитного та іпотечного договорів (на такі обставини позивач не посилався), а тому позовні вимоги є необґрунтованими.
 
Водночас самостійних вимог про стягнення вказаних сум як заборгованості позивач не заявляв.
 
Таким чином, суди попередніх інстанцій в цілому дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову через його безпідставність. 
 
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги (в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а зводяться до незгоди заявника з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів                     у зв`язку з тим, що це перебуває поза межами його повноважень.
 
Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, встановлені судом, оскаржувані судові рішення не суперечать правовим висновкам, які зазначені в касаційній скарзі як підстава для відкриття касаційного провадження. 
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте                       в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті    і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону, і підстав для їх скасування немає.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 рокузалишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення,      є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко    В. М. Коротун  	
 	М. Ю. Тітов