УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/2818/24 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О. 
Категорія 61 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М.,
за участю секретаря    Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 935/2818/24 за  позовом ОСОБА_1 до Коростишівської територіальної громади про  визначення додаткового  строку для подання  заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Коростишівського  районного суду  Житомирської області від 16 січня  2025 року, ухвалене під головуванням судді Василенка Р. О.,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні  2024  року позивачка звернулася до суду  із позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 . Після смерті батька спадкова справа не була заведена, у зв`язку з тим, що вона є єдиною спадкоємицею після його смерті, однак не знала про наявність у нього спадкового майна.
Проте у липні 2024 року за інформацією з Більковецького старостинського округу вона дізналася, що її батько мав право на земельну частку - пай. Також вона дізналася, що батько склав на її користь заповіт, у якому розпорядився своїм земельним паєм на її користь.
Зазначила, що через необізнаність про наявність у батька спадкового майна не здійснювала будь-яких дій щодо прийняття спадщини. До складу спадщини після смерті батька входить житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до виписки з погосподарської книги належав батьку, присадибна земельна ділянка та земельна частка (пай), право власності на це майно батьком не було оформлено.
В подальшому від її імені до нотаріуса звернувся представник ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , однак отримала відмову у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Тому за захистом своїх спадкових прав звернулася з даним позовом до суду.
Таким чином, просила суд встановити їй додатковий строк - один місяць для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті її батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Корстишівського районного суду Житомирської області від 16 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Зокрема, зазначає, що суд односторонньо підійшов до дослідження доказів. Суттю позовних вимог було саме її необізнаність про наявність заповіту. Спадкоємець має право на отримання у спадщину лише те, на що мав право спадкодавець на момент смерті. Так, на момент смерті її батько не мав жодного зареєстрованого права на спадкове майно. Посилання суду на те, що вона проживала у будинку, у якому проживав і батько, не означає, що цей будинок йому належав і входить до складу спадщини. Так як їй було відомо про те, що на момент смерті батько не мав жодного майна, зареєстрованого у встановленому порядку, яке б увійшло до складу спадщини, звертатись із заявою для прийняття спадщини не було правових підстав.
Лише у 2024 році після надання нею відомостей про наявність заповіту, довідкою від 24 липня 2024 року № 264 Більковецьким старостинським округом було повідомлено, що за померлим ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахується земельна ділянка (пай № НОМЕР_1 ) площею 5,25 га., а також присадибна земельна ділянка, яка була надана у власність батьку на підставі рішення сільської ради. Однак, право власності на присадибну земельну ділянку зареєстровано за батьком не було, жодних сертифікатів чи державних актів на вказану земельну частку (пай) батьком також не було оформлено та не було отримано.
Таким чином, дізнавшись спочатку про заповіт, у якому йшла мова про спадкове майно (земельну частку (пай), право на яку може бути спадковим майном - у неї з`явилась правова підстава для звернення із заявою про прийняття спадщини.
Виходячи з буквального аналізу норми ст. 1216 ЦК України, спадкування має місце тоді, коли наявні права та обов`язки (спадщина), що може перейти до спадкоємців після смерті спадкодавця. Так як про наявність таких прав та обов`язків вона не знала і не могла знати в силу відсутності жодного правовстановлюючого документа на спадкове майно, що належало батьку, вона не мала підстав для ініціації спадкування.
Отже, на її думку, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Кушніренко А.В., підтримав апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №1784.
Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 26.07.2004 року №00046188265 батьками позивачки є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Згідно з довідкою, виданою старостою Більковецького старостинського округу Коростишівської міської ради Житомирської області від 14.07.2024 року №263, вбачається, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день його смерті за цією ж адресою ніхто не був зареєстрований і не проживав.
Зі змісту довідок Більковецького старостинського округу Коростишівської міської ради Житомирської області від 24.07.2024 року №264, 279, вбачається, що відповідно до записів з погосподарської книги №8, особовий рахунок НОМЕР_3 , за померлим ОСОБА_2 рахується житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Також за ОСОБА_2 рахується земельна ділянка (пай № НОМЕР_1 ) площею 5,25 га, та присадибна ділянка орієнтовною загальною площею 0,60 га, в тому числі 0,25 га для будівництва житлового будинку та обслуговування господарських будівель та споруд і 0,35 га для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до змісту довідки Більковецького старостинського округу Коростишівської міської ради Житомирської області від 31.07.2024 року №272 у липні 2024 року представниками Більковецького старостинського округу повідомлено ОСОБА_1 про наявність заповіту, посвідченого Більковецькою сільською радою у 1994 році.
Зі змісту заповіту(дублікат), посвідченого секретарем Більковецької сільської ради 02.03.1994 року, реєстровий №14, вбачається, що ОСОБА_2 заповів ОСОБА_5 належний йому будинок, з надвірними будівлями, що розташований в с. Більківці, Коростишівського району, Житомирської області, а також все майно, що належатиме йому на день смерті.
Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковського О.С. від 19.09.2024 року №486/02-31, відмовлено ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з пропуском ОСОБА_1 шестимісячного терміну звернення із заявою про прийняття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
        За правилами частин першої та третьої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого  статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 24  постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.
Поважними слід вважати причини, пов`язані з об`єктивними непереборними та істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій по прийняттю спадщини.
Обґрунтовуючи позовну заяву, позивачка посилалася на ту обставину, що вона не була обізнана про наявність заповіту, складеного спадкодавцем на її ім`я.
Однак, зазначена обставина не свідчить про існування об`єктивних та непереборних перешкод для прийняття ОСОБА_1 спадщини у встановлений законом строк, оскільки позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька та мала можливість з`ясувати вказану обставину.
Отже, позивачка мала можливість реалізувати свої спадкові права, оскільки для цього у неї не було об`єктивних перешкод. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду. 

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 16 січня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                         Судді: