КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 753/22311/20
провадження № 22-ц/824/11318/2025
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
15 липня 2025 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М. 
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І., 
при секретарі  Черняк Д. Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Борщенко Владлени Валеріївни на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року в складі судді Шаповалової К. В.,
 
встановив:
 
24.12.2020  ОСОБА_1 звернулась до суду   з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання  дітей. 
Посилалась на ті підстави, що з  01 вересня 2007 року  перебуває  у зареєстрованому шлюбі  з  ОСОБА_2 . 
В шлюбі народились  діти:   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначала,  що  з червня  2020  року  вони з  відповідачем  не підтримують шлюбних відносин та не ведуть  спільного господарства,  шлюб існує лише формально.
Діти проживають  разом  з  нею  та перебувають  на  її утриманні. Загальний розмір   витрат,  які вона  здійснює,  складає  близько  30 000  грн щомісячно, що  перевищує  її  дохід. 
Відповідач  участі  в утриманні  дітей не  бере. 
Просила  суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 8 000 грн на кожну дитину щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України,  до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви.
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 8 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 8 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. 
Рішення  суду  першої інстанції  мотивовано тим, що неповнолітні  діти  займаються   у рівзних  гуртках  та отримують  повноцінний розвиток.  Як зазначила  позивачка,  відповідач не  спілкується з ними, допомоги та коштів на  утримання   дітей не  надає. Відповідач є  дієздатним,  на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків  немає. Суд врахував  розмір підтверджених   позивачем витрат на утримання  дітей та їх повноцінний розвиток, а також  ту обставину,  що  позивачка  з дітьми є внутрішньо переміщеними особами, н е мають  власного  житла  та  відповідно  до  договору  оренди від  15 листопада  2019 року  позивачка винаймає житло. 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 березня 2025 року клопотання ОСОБА_2 про поновлення строків на подання заяви про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року залишено без задоволення. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року відмовлено.
28.04.2025 представник ОСОБА_2 - адвокат Борщенко В. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги. Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 3 000 грн на кожну дитину.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що   відповідач  звернувся із заявою  про  перегляд заочного  рішення  у встановлені законом строки, а суд  першої інстанції   позбавив його  права на  справедливий судовий розгляд.
  Суд першої інстанції взяв до уваги надані відповідачем офіційні відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків щодо сум виплачених доходів та утриманих податків за І квартал 2021 року, з яких чітко вбачається, що дохід відповідача за зазначений період становив усього 1 794,42 грн. 
Незважаючи на це, суд без належного обґрунтування та без урахування реальних доходів відповідача постановив стягувати з нього аліменти у розмірі 8 000 грн на кожну дитину щомісячно. Такий розмір аліментів є абсолютно не співмірним із фінансовим станом відповідача, суперечить принципу справедливості й фактично призводить до неможливості виконання рішення у добровільному порядку.
Таким чином, судом було допущено порушення балансу між інтересами дітей та фактичними можливостями платника аліментів, що дає підстави вважати винесене рішення необґрунтованим і таким, що підлягає перегляду.
Суд безпідставно відхилив доводи відповідача щодо того, що діти, на утримання яких стягнуто аліменти, з 2022 року фактично не проживали з матір?ю, а перебували у Німеччині під опікою бабусі. До заяви про перегляд заочного рішення надавались перекладені документи з німецької мови, що діти навчаються в Німеччині та знаходились з бабусею, а не з матір?ю.  Тому нарахування аліментів за цей період є необґрунтованим.
Суд також проігнорував, надані відповідачем відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за 1 квартал 2022 та 2023 років, посилаючись на те, що відповідні обставини нібито не існували на час ухвалення заочного рішення. А на час прийняття рішення 2021 рік, суд не встановив матеріальний стан відповідача. 
Позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів реального доходу відповідача, зокрема не надано жодних документів чи контрактів, які б підтверджували наявність у нього стабільного місця роботи або постійного джерела доходу. Таким чином, розмір аліментів було визначено без урахування реальних можливостей відповідача, що суперечить принципам справедливості, пропорційності та добросовісності.
Правом надання відзиву на  апеляційну  скаргу  позивач  не скористалась.
В судовому засіданні представник   відповідача - адвокат Борщенко  В. В. апеляційну  скаргу  підтримала  та просила  її задовольнити. 
Представник позивачки  - адвокат   Кушнір  С. Б.  просив відмовити в задоволенні  апеляційної скарги,  рішення  суду першої інстанції  залишити без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Судом встановлено, що  сторони  перебували  в зареєстрованому  шлюбі  з  01 вересня  2007 року. Мають  неповнолітніх дітей:  сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Діти проживають  разом з матір`ю  та перебувають  на  її утримання. 
Відповідно  до довідки  від  25.07.2016 №3002-21673  про  взяття на облік внутрішньо переміщеної  особи, фактичне  місце  проживання  ОСОБА_3 , 2008  року народження   -  АДРЕСА_1 .
Відповідно  до довідки  від  25.07.2016 №3002-21674  про  взяття на облік внутрішньо переміщеної  особи, фактичне  місце  проживання  ОСОБА_3 , 2012  року народження   -  АДРЕСА_1 .
Згідно наданої позивачем  копії  договору  найму квартири,  15.11.2019 ОСОБА_1   уклала  договір  найму квартири, предметом  якого  є  квартира, що знаходиться  за адресою: АДРЕСА_1 . Орендна  плата  становить   15000  грн  на місяць. 
Відповідно  до довідки   військової частини  НОМЕР_1   від  13.11.2019 №433,  ОСОБА_1   проходить  військову  службу  у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України.  В  її  особовій справі зазначений наступний склад  сім`ї:  чоловік -  ОСОБА_2 ,  син  ОСОБА_4 - 2001 року народження,  син  ОСОБА_5 - 2008 року народження,  син  ОСОБА_6 ,  2012 року народження. 
Відповідно  до  довідки про  доходи, загальна  сума  доходу  ОСОБА_1   у в/ч НОМЕР_1 за період  з 06/2020  по  11/2020  становить  73 105,34 грн,  середньомісячний дохід  - 12 184 грн. 
 Позивачем  до  матеріали справи  надано  дублікати чеків Приватбанку  про оплату комунальних послуг  в орендованій квартирі за адресою:  АДРЕСА_1 ;  дублікати чеків оплати шкільних  послуг  та гуртків дітей (а.с.79, 82, 84 т.1).
Згідно  відомостей  з Державного  реєстру  фізичних  осіб-платників податків про  суми виплачених доходів  та утриманих податків, за період  з  І кварталу 2021 року  по   4 квартал  2021 року   ОСОБА_7 отримав дохід в сумі 1 794,42 грн від ТОВ  "ФОР ЮНІТ".  
Доказів отримання відповідачем інших доходів матеріали справи не містять.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач вказуючи на те, що відповідач  може сплачувати аліменти на утримання двох  неповнолітніх  в розмірі  16  000 грн, доказів на підтвердження вказаних обставин не надала. 
З огляду  на те, що на  обох батьків  покладено однаковий обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не було досягнуто,  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.
Разом з тим, суд першої інстанції, дійшовши вірного висновку про те, що   відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання  своїх  дітей, не навів  належних мотивів на підтвердження  можливості відповідача надавати матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі  - по  8 000  грн на кожну  дитину.  
Визнаючи розмір аліментних зобов`язань, колегія суддів враховує вимоги ст. 182 СК України та вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 8 000 грн на  кожну  дитину  є завищеним, оскільки матеріали справи не місять доказів достатності (наявності) у відповідача заробітку (доходу), який би надавав можливість суду визначити суму аліментів саме у такому розмірі,   а також  достатніх доказів  того,  що витрати  позивача на  утримання двох дітей перевищують 30 000  грн  на  місяць.  
З огляду  на  викладене, колегія суддів вважає вірним зменшити розмір стягнутих з  відповідача аліментів з 8 000  грн до 5 000  грн на кожну  дитину. 
Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на  утримання дітей. 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Борщенко Владлени Валеріївнизадовольнити.
Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року в частині визначення розміру аліментів змінити.
Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 на утримання дітей -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з  8 000 грн до 3 000 грн щомісячно на кожну дитину.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Суддя - доповідач                                                                           Г. М. Кирилюк
 
Судді                                                                                                І. М. Рейнарт 
 
                                                                                                          Т. І. Ящук