ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2025 року
м. Чернівці
cправа № 717/2912/24
провадження 22-ц/822/547/25
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Половінкіної Н. Ю.
суддів Височанської Н.К., Лисака І.Н.
секретаря Паучек І.І.
учасники справи
позивач ОСОБА_1 
відповідач Кельменецька селищна рада Дністровського району Чернівецької області
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2025 року, головуючий у першій інстанції Ковальчук Т.М.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 у листопаді 2024 звернувся до суду з позовом до Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Зазначав, що 29 січня 2004 року на прилюдних торгах, які проводила Чернівецька філія спеціалізованого державного підприємства «Укрспец`юст» Міністерства юстиції України, придбав приміщення гаражу № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 .
Вказував, що сплатив гарантійний внесок в сумі 29 гривень та вніс 561 гривню за придбаний гараж, після чого отримав протокол проведення прилюдних торгів від 29 січня 2004 року та був складений акт прийому-передачі гаража.

За інформацією Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області гараж належав колгоспу «Заповіт Ілліча», якого в даний час не існує. 

У зв`язку з втратою акту прийому-передачі гаража нотаріусом не видається свідоцтво про право власності на придбаний гараж.

Посилався на те, що з січня 2004 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє придбаним гаражем № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 загальною площею 19,3 кв.м.

Просив визнати  право власності за набувальною давністю на нежитлову бідівлю гараж №2 літ. А загальною площею 19,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2025 року у позові ОСОБА_1 до Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2025 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов  ОСОБА_1 до Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Зазначає, що він добросовісно заволодів нерухомим майном колгоспу «Заповіт Ілліча» Кельменецького району Чернівецької області, а саме нежитловою будівлею гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , відкрито та безперервно володів даним майном протягом десяти років.

Висновок суду першої інстанції про те, що володіння є «титульним» спростовується встановленими судом обставинами, ОСОБА_1 не отримано акт про проведення прилюдних торгів та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Вважає протиправним висновок суду першої інстанції про те, що належним способом захисту є пред`явлення позову на підставі ст. 392 ЦК України. 
Поза увагою суду залишилась та обставина, що у позовній заяві у якості підстави позову є посилання і на ст. 392 ЦК України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у позові ОСОБА_1 до Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності ОСОБА_1 за набувальною давністю на нежитлову бідівлю гараж № НОМЕР_1 , літ А, загальною площею 19,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 заволодів майном добросовісно і правомірно, оскільки в законний спосіб придбав це нерухоме майно на прилюдних торгах, тобто володіння є титульним, що унеможливлює застосування набувальної давності за статтею 344 ЦК України.

Водночас суд першої інстанції вказав, що відсутність у ОСОБА_1 правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно та неможливість його зареєструвати свідчить про можливість пред`явлення позову за статтею 392 ЦК України.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Встановлено, що 29 січня 2004 року Чернівецька філія Спеціалізованого державного підприємства «Укрспец`юст» Міністерства юстиції України провело торги лоту № 2 з реалізації приміщення гаражу №2, (внутрішня площа 19,3 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 . Переможцем торгів став позивач, що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів від 29 січня 2004 року.

Позивачем було сплачено гарантійний внесок та внесені кошти за придбаний гараж в розмірі 561 грн, що підтверджується квитанціями про сплату коштів. 

На підставі довідки Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області №1272 від 12 листопада 2024 року за наявними у селищній раді відомостями гараж № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , № НОМЕР_2 належав колгоспу «Заповіт Ілліча» смт. Кельменці Чернівецької області.

Згідно довідки Комунального підприємства «Дністровське районне бюро технічної інвентаризації» №3 від 12 березня 2025 року станом на 01 січня 2013 року нежитлове приміщення гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

За довідкою Комунального підприємства «Дністровське районне бюро технічної інвентаризації» від 12 березня 2025 року за даними інвентаризаційних матеріалів за адресою: АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_1 була проведена інвентаризація приміщення гаража № НОМЕР_1 , площею 19,3 кв.м, поверх І літ. «А» (інвентарна справа №59) та виготовлено технічний паспорт.

За змістом довідки Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області №1273 від 12 листопада 2024 року ОСОБА_1 з січня 2004 року відкрито та безперервно володіє та користується гаражем № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 . Інші особи, які претендують на вказаний об`єкт нерухомого майна, селищній раді невідомі.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцієюі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. Водночас володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначається як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постанові від 29 вересня 2023 року у справі № 1522/9367/12 (провадження № 61-1662св22).

На підставі довідки Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області №1272 від 12 листопада 2024 року за наявними у селищній раді відомостями гараж № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , № НОМЕР_2 належав колгоспу «Заповіт Ілліча» смт. Кельменці Чернівецької області.

Згідно довідки Комунального підприємства «Дністровське районне бюро технічної інвентаризації» №3 від 12 березня 2025 року станом на 01 січня 2013 року нежитлове приміщення гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

З матеріалів справи убачається, що 29 січня 2004 року Чернівецька філія Спеціалізованого державного підприємства «Укрспец`юст» Міністерства юстиції України провела торги лоту № 2 з реалізації приміщення гаражу №2, (внутрішня площа 19,3 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 . Переможцем торгів став позивач, що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів від 29 січня 2004 року.

ОСОБА_1 сплачено гарантійний внесок та внесені кошти за придбаний гараж в розмірі 561 грн.

Акт про проведення прилюдних торгів та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів ОСОБА_1 не отримано.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року в справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19) вказано, що: «Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов`язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів.
З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.
Водночас з аналізу статей 655, 658 ЦК України, пунктів 4, 5 розділу X Порядку вбачається, що набуття майна за результатами електронних торгів є договором купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є організатор електронних торгів, який укладає договір, та державна виконавча служба або приватний виконавець, які виконують договір у частині передання права власності на майно покупцю. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.
За наслідками торгів визначаються і покупна ціна (яка запропонована переможцем), і особа покупця (яким є переможець торгів). Отже, моментом укладення договору купівлі-продажу є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту його пропозиції (частина друга статті 638 ЦК України). Протокол електронних торгів підписується організатором (пункт 2 розділу VIII Порядку) і є доказом укладення договору купівлі-продажу продавцем та переможцем торгів за ціною, визначеною у протоколі. Подальше оформлення та підписання договору купівлі-продажу як окремого документа Порядком не передбачене».
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обов`язкової умови набуття права власності на спірний гараж за набувальною давністю добросовісності заволодіння чужим майном.

За таких обставин, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 не є безтитульним набувачем спірного гаража, а відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2022 року у справі № 547/200/21 (провадження № 61-3172св22).

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1  в апеляційній скарзі на визнання позову Кельменецькою селищною радою Дністровського району Чернівецької області.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову».

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.1ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 07 липня 2025 року.
Головуючий  Н. Ю. Половінкіна
Судді  Н. К. Височанська
І. Н. Лисак