УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 456/2711/18
провадження № 51 - 3092 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 лютого 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 липня 2025 року,
встановив:
За вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2023 року ОСОБА_5 засуджено: за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 1 ст. 353 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.
Керуючись ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком і покарання, призначеного відповідно до вироку Сихівського районного суду м. Львова від 29 грудня 2020 року, з врахуванням п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання відповідно до вироку Залізничного районного суду м. Львова від 24 червня 2010 року та за сукупністю вироків, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 березня 2024 року скасовано вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 353 КК.
Звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 353 КК на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.
Також вирок місцевого суду змінено, виключено з резолютивної частини вироку покликання на ч. 1 т. 70 КК.
Визнано вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Сихівського районного суду м. Львова від 29 грудня 2020 року, з урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі  строком на 2 роки 4 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання згідно з вироком Залізничного районного суду м. Львова від 24 червня 2010 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. В решті вирок суду залишено без зміни.
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 лютого 2025 року частково задоволено заяву адвоката ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про перегляд вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2023 року за нововиявленими обставинами.
Вирок Стрийського районного суду Львівської області від 27 березня 2023 року відносно ОСОБА_5 скасовано в частині призначеного покарання.
Ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 190 КК у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання згідно вироку Залізничного районного суду м. Львова від 24 червня 2010 року та за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_5 призначено у виді позбавлення волі строком на 2 роки 8 місяців. В іншій частині вирок суду залишено без зміни. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 липня 2025 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414  КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону ОСОБА_4 , не зазначив, які саме порушення допустили як місцевий суд, задовольняючи його заяву про перегляд вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2023 року щодо ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами, так апеляційний суд, залишаючи вказане рішення місцевого суду без зміни. Зокрема скаржник не обґрунтовує, в чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом як вироку місцевого суду, так і ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 404, 412, 459, 466, 419 цього Кодексу.
Також у поданій касаційній скарзі захисник не вказує, в чому незаконність та необґрунтованість вказаних судових рішень відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК і доводи на обґрунтування цього, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанціїта які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.
Положеннями ст. 436 КПК, визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак викладені захисником у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають вимогам вищевказаної статті.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою. 
У разі подання матеріалів на усунення недоліків в електронній формі, відповідно до приписів ч. 2 ст. 35 КПК особі, яка подала касаційну скаргу, потрібно надати докази надсилання іншим учасникам кримінального провадження копій надісланих документів із використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремих підсистем (модулів).
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427  КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу  ОСОБА_4 без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                         ОСОБА_2                            ОСОБА_3