ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 673/477/24
Провадження № 22-ц/820/1326/25

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю представника відповідача адвоката Гуревича М.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року, суддя Ягодіна Т.В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У травні 2024 року АТ «Сенс Банк», (в подальшому - Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 242305,98 грн. та судових витрату справі.
Позов обґрунтував тим, що 24.12.2021 року між АТ «Альфа - Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання кредиту №501412216, шляхом направлення оферти та її погодження, відповідно до умов якої банківська установа зобов`язалася надати споживачу кредитні кошти в розмірі 160000 грн., а останній зобов`язався в поряду та на умовах, визначених у договорі, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. 
Банківська установа свої зобов`язання за договором виконала, надавши споживачу кредит у вищевказаному розмірі. 
Однак ОСОБА_1 своїх зобов`язань належним чином не виконала, порушила умови договору, в результаті чого має прострочену заборгованість у загальному розмірі 242305,98 грн.
12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа - Банк» затверджено рішення про зміну найменування «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.
Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26.03.2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501412216 від 24.12.2021 року у загальному розмірі 235709,36 грн., з яких 154782,81 грн. - неповернута сума тіла кредиту, 80926,55 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2828,59 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують договірні відносини та має місце неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №501412216 від 24.12.2021 року, тому у позивача є право дострокової вимоги повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом в судовому порядку. Разом з тим, враховуючи, що Банк звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове погашення усієї суми боргу в січні 2024 року, змінивши таким чином кінцевий термін користування кредитом, відтак нараховані Банком проценти за користування кредитом підлягають зменшенню і стягненню за період кредитування. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування скарги послалася на відсутність у справі доказів щодо підписання нею електронного кредитного договору, отримання відповідного ідентифікатора для підписання договору, і, як результат, отримання та користування кредитними коштами. Також вказала на суперечливість проведеного позивачем розрахунку кредитної заборгованості. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Встановлено, що 24.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася з офертою пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501412216, у якій зазначила, що вона, як позичальник, пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (далі - Договір), що укладений між нею та банком.
ОСОБА_1 зазначила наступні умови для укладення угоди: тип кредиту - «кредит готівкою»; сума кредиту - 160000 грн.; процентна ставка річних - 35%; тип ставки - фіксована; процентна ставка не може бути змінена банком в односторонньому порядку і може бути змінена лише шляхом укладення відповідної додаткової угоди; строк кредитування - 36 міс. Запропонувала надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування, за надання послуги встановити комісію. Дата повернення кредиту - 24.12.2024 року. Для повернення заборгованості за угодою запропоновано використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку. За пунктом 3 оферти, кредит надається позичальнику для власних потреб шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у банку.
В кінцевих положеннях оферти оферент просила акцептанта направити пропозиції щодо укладення угоди про надання споживчого кредиту №501412216 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1. Вчинивши електронний підпис оферти позичальник тим самим підтвердила отримання усієї інформації про умови кредитування.
Згідно з акцептом пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501412216, АТ «Альфа-Банк» повністю прийняло умови, запропоновані позичальником. Угода направлена позичальнику у спосіб, обраний в оферті. 
Невід`ємним додатком до договору є графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту (додаток №1 до угоди №501412216), згідно з яким строк погашення процентів та кредиту позичальником здійснюється щомісячно за попередній місяць, до 24 числа кожного місяця, у розмірі мінімального щомісячного платежу - 7237,77 грн.
Як вбачається зі змісту виписки по рахунку, Банк виконав зобов`язання за договором та зарахував на банківський рахунок ОСОБА_1 кошти у розмірі 160000 грн.
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».
25.01.2024 року АТ «Сенс Банк» направило на поштову адресу ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань.
З урахуванням змісту позовних вимог та наявного у справі розрахунку заборгованості, загальний розмір боргу ОСОБА_1 за кредитним договором №501412216 становить 242305,98 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту склала 154782,81 грн., за процентами за користування кредитом 87523,17 грн.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 627 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач належним чином взяті на себе кредитні зобов`язання за угодою про надання споживчого кредиту не виконувала, на вимоги Банку не реагувала, внаслідок чого станом на 06.10.2023 року утворилася кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Банку. 
Визначений позивачем розмір заборгованості за кредитом відповідає вимогам закону та положенням договору, позичальником не спростовано. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що вона не укладала та не підписувала кредитного договору є необґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. 
При цьому, слід зауважити, що ОСОБА_1 в суді не заперечувала самого факту отримання та користування кредитними коштами, часткове виконання нею умов кредитного договору шляхом сплати відповідних платежів, зокрема, 24.01.2022 року сплачено 7237,77 грн., з яких 2571,10 грн. перераховано на тіло кредиту, а 4666,67 грн. на проценти; 24.02.2022 року сплачено 7237,77 грн., з яких 2646,09 грн. перераховано на сплату тіла кредиту та 4591,68 грн. процентів, а тому відсутні підстави вважати, що між сторонами не склалися договірні правовідносини (постанова Верховного Суду від 19.03.2025 у справі №638/20143/23).
Вказаний висновок також узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.02.2025 у справі №504/3085/20, провадження №61-17178сво23. 
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 червня 2025 року.

Судді:                                                                Р.С. Гринчук 

                                                                       А.М. Костенко

                                                                       Т.В. Спірідонова