ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року 
м. Київ

справа № 420/1593/25
адміністративне провадження № К/990/21646/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,  
суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 5 травня 2025 року (головуючий суддя Джабурія О.В., судді - Кравченко К.В., Вербицька Н.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПОРТМАКС» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІМПОРТМАКС» (далі - ТОВ «ІМПОРТМАКС») звернулося до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Південне МУ ДПС по роботі з ВПП) та Державної податкової служби України (далі - ДПС України), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Південного МУ ДПС по роботі з ВПП про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (усього 84), зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні ТОВ «ІМПОРТМАКС» (усього 84) в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, прийняті Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні подані позивачем, датою їх фактичного отримання для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Стягнуто з Південного МУ по роботі з ВПП на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 203841,60 грн.
Не погоджуючись із рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року Південне МУ ДПС по роботі з ВПП звернулося до П`ятого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, який ухвалою від 14 квітня 2025 року залишив скаргу без руху, з огляду на те, що скаржником судовий збір сплачено не у повному обсязі. Відповідачу надано десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали, для надання до суду належним чином оформленого документа про сплату судового збору у розмірі 268886,40 грн. 
Постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки предметом оскарження є рішення суду першої інстанції, яке прийняте щодо 84 позовних вимог немайнового характеру, то розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги становить 305222,40 грн (3028*84*150%*0,8). Враховуючи те, що Південним МУ ДПС по роботі з ВПП до апеляційної скарги додано платіжну інструкцію від 31 березня 2025 року №157, згідно якої судовий збір за подання апеляційної скарги сплачено у розмірі 36336 грн, то скаржнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 268886,40 грн.    
23 квітня 2025 року на виконання вимог ухвали суду до П`ятого апеляційного адміністративного суду від скаржника надійшло клопотання, в обґрунтування якого останній зазначив, що податковим органом сплачено судовий збір у розмірі 36336 грн, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки за змістом частини другої статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI) на відміну від першої інстанції у даному випадку об`єктом обкладення судовим збором є саме апеляційна скарга, а не позовні вимоги (в залежності від їх кількості та характеру). Отже, обмежується максимальним розміром сума судового збору, що справляється за подання апеляційної скарги, а не окремих вимог - їх складових, як помилково вважав суд апеляційної інстанції. Відповідач просив суд вважати сплаченим судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 5 травня 2025 року апеляційну скаргу Південного МУ ДПС по роботі з ВПП на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) повернуто, у зв`язку з тим, що недоліки апеляційної скарги скаржником у строк визначений судом не усунуто та не сплачено у повному обсязі судовий збір при поданні апеляційної скарги.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, Південне МУ ДПС по роботі з ВПП звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати, а справу направити до П`ятого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду. Зокрема, касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції помилково розраховано суму судового збору, який необхідно сплатити відповідачу за подання апеляційної скарги, та, як наслідок, безпідставно повернуто скаргу. Скаржник звертає увагу, що судовий збір за подання апеляційної скарги ним був сплачений з урахуванням встановлених обмежень, визначених Законом №3674-VI. При цьому, контролюючий орган зауважує, що П`ятим апеляційним адміністративним судом не було враховано правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 13 серпня 2021 року у справі №540/515/20, від 11 жовтня 2021 року у справі №420/13557/20, від 14 вересня 2023 року у справі №160/8492/23.  
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ухвали Верховного Суду від 29 травня 2025 року касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно із пунктом 6 частини третьої  статті 2 КАС України,  забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.
Пунктом 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують приписи  статті 14 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»  та  статті 13 КАС України.
За змістом частини першої  статті 13 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Разом з тим, відповідно до частини другої  статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно із пунктом 1 частини п`ятої  статті 296 КАС України,  до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Частиною другою  статті 298 КАС України  встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених  статтею 296  цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до  частини шостої  статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення  статті 169  цього Кодексу.
Відповідно до цих положень апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а особі, яка звернулася з апеляційною скаргою, встановлюється строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, не усунуті в установлений судом строк.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюється Законом № 3674-VI.
Відповідно до частини першої  статті 4 Закону №3674-VI,  судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За приписами підпункту 1 пункту 3 частини другої  статті 4 Закону № 3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір встановлюється у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб».
Відповідно до частини третьої  статті 6 Закону № 3674-VI  за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Законом України від 19 листопада 2024 року №4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік»  установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028 грн.
Отже, у 2025 році  Законом № 3674-VI  обмежено граничний розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду 15 розмірами прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45420 грн. 
Згідно із частиною третьою статті 4 Закону №   3674-VI, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За змістом частини другої  статті 4 Закону №3674-VI  на відміну від суду першої інстанції у даному випадку об`єктом обкладення судовим збором є саме апеляційна скарга, а не позовні вимоги (в залежності від їх кількості та характеру). Отже, обмежується максимальним розміром сума судового збору, що справляється за подання апеляційної скарги, а не окремих вимог - їх складових, як помилково вважав суд апеляційної інстанції.
Таким чином, подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, відповідач правильно розрахував суму судового збору (3028*15*0,8=36336) та надав платіжне доручення на підтвердження його сплати.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави повертати апеляційну скаргу Південного МУ ДПС по роботі з ВПП на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року з підстав недоплати ним судового збору. Висновок суду апеляційної інстанції про необхідність сплати судового збору з розрахунку як за 84 вимоги немайнового характеру, шляхом їх сумарного додавання є помилковим й таким, що зроблений без встановлених Законом №3674-VI обмежень граничного розміру судового збору.
Аналогічні правові висновки щодо застосування норм  Закону № 3674-VI  викладені у постановах Верховного Суду від 13 серпня 2021 року у справі № 540/515/20, від 11 жовтня 2021 року у справі №420/13557/20, від 14 вересня 2023 року у справі №160/8492/23, від 5 червня 2025 року у справі №807/592/17.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України, підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно задовольнити, скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги з направленням справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду, в ході якого має бути вирішено питання про можливість відкриття провадження у справі.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити.
Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 5 травня 2025 року скасувати, а справу № 160/8492/23 направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                          О.В.Білоус
Судді                            Н.Є.Блажівська
                                                                                                                     І.Л.Желтобрюх