ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" червня 2025 р.           Справа№ 910/15822/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Михальської Ю.Б. 
          Тищенко А.І. 
  
при секретарі судового засідання Линник А.М.
розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Петрик Віри Євгеніївни про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги у справі №910/15822/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферм Є»
до Фізичної особи-підприємця Яценко Олени Олександрівни
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фізична особа - підприємець Петрик Віра Євгеніївна,
без участі представників сторін, -
В С Т А Н О В И В :
До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферм Є» (далі також - позивач) з позовом до Фізичної особи-підприємця Яценко Олени Олександрівни (далі також - відповідач) про визнання недійсним договору на послуги письмового перекладу №21/08-2024 від 21.08.2024.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі №910/15822/24 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферм Є» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі № 910/15822/24 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі №910/15822/24 залишено без змін.
09.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи-підприємця Петрик Віри Євгеніївни (далі - третя особа) надійшла заява про прийняття додаткової постанови щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 6   000,00 грн.
Заява обґрунтована тим, що до відзиву на апеляційну скаргу третьою особою долучено докази понесення нею витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді   заяву про розподіл судових витрат у справі №910/15822/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 призначено судове засідання для ухвалення додаткової постанови у справі №910/15822/24 на 26.06.2025. 
19.06.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферм Є» надійшли клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та розгляд заяви про ухвалення додаткової постанови без участі представників позивача.
У судове засідання 26.06.2025 учасники справи явку своїх уповноважених представників не забезпечили, позивач просив суд здійснювати розгляд заяви без участі його представників, відповідач та третя особа про поважність причин нез`явлення в судове засідання суд не повідомили, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом надіслання копії ухвали суду від 10.06.2025 до їх електронних кабінетів.
За частиною 4 статті 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Обговоривши питання можливості розгляду заяви про ухвалення додаткової постанови за відсутності представників сторін, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, враховуючи, що третя особа про поважність причин нез`явлення до суду апеляційної інстанції не повідомила та не заявляла клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів, зважаючи на те, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для розгляду вказаної заяви у даній справі без заслуховування додаткових пояснень, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткової постанови без участі вказаних осіб.
Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.
Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. 
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ст. 123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до статті 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Частина 8 статті 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу третя особа просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 6000,00 грн, докази понесення таких витрат долучено до вказаного відзиву.
Відтак, докази понесення витрат на професійну правничу допомогу подані третьою особою у строк, визначений частиною 8 статті 129 ГПК України.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 6   000,00 грн третьою особою подано копії: договору про надання правничої допомоги №22/01-2025/1 від 22.01.2025, детального опису робіт (наданих послуг) від 23.04.2025, акту приймання-передачі №2 від 23.04.2025, рахунку №2 від 21.04.2025, платіжної інструкції №0.0.4329277993.1 від 23.04.2025.
За змістом частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ст. 1 вказаного Закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоча і визначається частиною 1 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений у самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2025 між Фізичною особою-підприємцем Петрик Вірою Євгеніївною (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лефорс» (далі - виконавець) було укладено договір про надання правничої допомоги (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець надає клієнту правничу допомогу з приводу: юридичного супроводу господарської справи №910/15822/24, до участі у якій клієнт залучена у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, складання та подання до суду процесуальних документів, представництво інтересів клієнта у судових засіданнях та вчинення будь-яких інших юридично значимих дій, пов`язаних із участю клієнта у вказаній судовій справі.
Відповідно до п. 2 договору, повноваження на виконання умов цього договору   надаються адвокатами, які є учасниками та/або працівниками виконавця, а саме адвокатом Бєрьозкою Юрієм Володимировичем та адвокатко Мироненко Катериною Борисівною. 
Згідно з п. 12 договору , клієнт зобов`язаний виплатити виконавцю гонорар за весь обсяг наданої правничої допомоги незалежно від результату такої допомоги.
Пунктом 13 договору передбачено, що розмір гонорару виконавця становить: 2000,00 грн за ознайомлення з матеріалами справи   та формування попередньої стратегії участі клієнта у справі; 10000,00 грн за складання пояснень третьої особи щодо позову або відзиву; 4000,00 грн за участь адвокатів у одному судовому засіданні, що включає час, витрачений адвокатом на дорогу до та з суду, час очікування судового засідання у приміщенні суду, а також час тривалості судового засідання.
У разі збільшення обсягу робіт, який не передбачений у цьому пункті, їх конкретний обсяг та вартість визначається у окремому рахунку виконавця без необхідності укладення окремої додаткової угоди. У такому разі, послуги надаються за 100% попередньої оплати, а факт оплати такого рахунку клієнтом є належним підтвердженням факту досягнення сторонами згоди щодо обсягу та вартості додаткових послуг, вказаних у рахунку виконавця.
Підставою для виплати гонорару є рахунок виконавця. Строк сплати гонорару визначається у рахунку і може бути визначений як на умовах попередньої оплати, так і по факту виконання послуг, у тому числі і за результатами розгляду окремої судової справи, що визначається за попередньою усною домовленістю сторін (п. 14 договору).
Відповідно до п. 18 договору, послуги з правничої допомоги вважаються наданими з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг обома сторонами.
Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до моменту його належного виконання, але не пізніше   ніж до 31.12.2025.
Для оплати наданих послуг Адвокатське об`єднанням «Лефорс» виставило ФОП Петрик В.Є. рахунок №2 від 21.04.2025 на суму 6   000,00 грн.
Третьою особою послуги оплачені, про що свідчить платіжна інструкція від 23.04.2025 №0.0.4329277993.1 на суму 6   000,00 грн.
23.04.2025 між Фізичною особою-підприємцем Петрик Вірою Євгеніївною (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лефорс» (далі - виконавець) підписано акт приймання-передачі послуг №2, згідно з яким виконавець надав   правничі послуги за договором на загальну суму 6000,00 грн, а саме складання та подання до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі №910/15822/24, що включало послуги: ознайомлення з апеляційною скаргою; дослідження судової практики, на яку посилається скаржник або яка є релевантною для розгляду справи; складання та погодження проекту відзиву; сканування матеріалів та подача відзиву до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд».
Представництво інтересів Фізичної особи-підприємця Петрик В.Є. у справі №910/15822/24 здійснював адвокат Бєрьозка Ю.В., який діяв на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1879447 від 23.04.2025, виданого Адвокатським об`єднанням «Лефорс».
Вищенаведені документи у сукупності підтверджують факт понесення третьою особою судових витрат на професійну правничу допомогу у справі на зазначену суму 6   000,00 грн.
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц). Господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (пункт 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України.
Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
Позивач просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу посилаючись на те, що у акті приймання-передачі №2 відсутня деталізація наданих адвокатом послуг, а саме не зазначено обсяг наданих послуг та часу, витраченого на надання даних послуг. 
Колегія суддів зазначає, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Суд апеляційної інстанції відхиляє зазначені твердження позивача, оскільки, як встановлено судом раніше, до відзиву на апеляційну скаргу третьою особою долучено детальний опис робіт (наданих послуг) із зазначенням опису наданих послуг та кількістю часу, витраченого для надання зазначених послуг.
Також, позивач посилається на недобросовісність інформації про обсяги правничої допомоги наданої третій особі, оскільки рахунок №2 від 21.04.2025 був підписаний раніше ніж акт приймання-передачі №2 від 23.04.2025, що ставить під сумнів достовірність інформації про обсяги наданої правничої допомоги.
Колегія суддів, критично ставиться до вказаних тверджень позивача, оскільки відповідно до умов договору про надання правничої допомоги №22/01-2025/1 від 22.01.2025, рахунок є підставою для виплати гонорару, а акт приймання-передачі - підтверджує надання послуг, а тому підписання зазначених документів не залежать один від одного.
Колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Проаналізувавши опис наданих адвокатом послуг, а також подані документи, колегія суддів вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом третьої особи роботи (наданих послуг) в суді апеляційної інстанції на суму 6 000 грн не є співмірною з обсягом наданих послуг, часом, витраченим на виконання відповідних робіт.
Також, судова колегія зазначає, що сам по собі наданий акт виконаних робіт та наведений заявником детальний опис робіт не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та їх співмірності.
У договорі про надання правничої допомоги клієнт та адвокат вправі визначити розмір винагороди адвоката за надання клієнту юридичних послуг на власний розсуд. Проте, ці витрати не повинні бути непомірним тягарем для іншого учасника справи, який не є стороною цього договору.
Колегія суддів зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Оскільки для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, враховуючи необхідність оцінки судом витрат, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката у сумі 6000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їх розміру, такі витрати не мають характеру необхідних та є неспіврозмірним із виконаною роботою з огляду на обсяг виконаної роботи під час апеляційного розгляду справи та незмінність правової позиції в суді апеляційної інстанції.
На переконання колегії суддів роботи, включені адвокатом як складові елементи послуги з підготовки відзиву на апеляційну скаргу, такі як сканування матеріалів справи та безпосередньо подача відзиву через підсистему «Електронний суд» мають організаційно-технічний характер та за своєю природою не можуть бути віднесені до правової допомоги як послуги, а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом професійної правничої допомоги у цій справі в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Петрик Віри Євгеніївни про ухвалення додаткової постанови та стягнення з позивача на користь третьої особи 4   000,00 грн витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 124, 126, 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:
1. Заяву Фізичної особи-підприємця Петрик Віри Євгеніївни про ухвалення додаткової постанови у справі №910/15822/24 про розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги задовольнити частково.
2. Судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги Фізичній особі-підприємцю Петрик Вірі Євгеніївні в сумі 4   000,00 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферм Є».
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферм Є» (01001, Україна, місто Київ, вул. Еспланадна, буд. 20; ЄДРПОУ 42351828) на користь Фізичної особи-підприємця Петрик Віри Євгеніївни ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 4   000 (чотири тисячі) грн 00 коп. витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції.
4. Видачу наказу на виконання даної додаткової постанови у справі №910/15822/24 доручити Господарському суду міста Києва.
5. Матеріали справи №910/15822/24 повернути до Господарського суду міста Києва.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст підписано 30.06.2025.
Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                Ю.Б. Михальська

                                                                                А.І. Тищенко