ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року	Львів	Справа № 140/8966/24 пров. № А/857/28316/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                  Хобор Р.Б.,
суддів                                                                       Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року, що ухвалив суддя Дмитрук В.В., у справі № 140/8966/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивачка, звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення від 21.06.2024 № 907550126726 про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника як інваліду дитинства ІІІ групи;
- зобов`язати здійснити переведення та виплату пенсії по втраті годувальника, як інваліду з дитинства ІІІ групи відповідно до статті 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 14.06.2024.
02 жовтня 2024 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив повністю.
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.06.2024 № 907550126726 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по втраті годувальника, як інваліду дитинства ІІІ групи.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 переведення та виплату пенсії по втраті годувальника, як інваліду з дитинства ІІІ групи, відповідно до статті 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 14.06.2024.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 визнана особою з інвалідністю 3 групи з дитинства, є дитиною померлого годувальника, старшою за 18 років, яка стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років. Крім того позивачка була членом сім`ї померлого годувальника, отримує призначену пенсію по інвалідності та виявила бажання про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, шляхом подання до відповідача відповідної заяви. Вказані обставини доводять протиправність рішення відповідача про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивачки від 21.06.2024 № 907550126726. Тому, суд першої інстанції вважав, що вимогу позивачки про зобов`язання ГУПФ України в Дніпропетровській області здійснити переведення та виплату пенсії по втраті годувальника як інваліду з дитинства, з дати звернення – 14.06.2024 необхідно задовольнити.
Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову повністю.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення відповідача про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивачки від 21.06.2024 № 907550126726 прийняте в межах повноважень на підставі і у спосіб, що встановлені чинним законодавством України, тому підстав для його скасування немає.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в ГУПФ України у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності, на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення”.
Батько позивачки – ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
14.06.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про припинення виплати пенсії по інвалідності з дитинства та призначення пенсії по втраті годувальника, як інваліду з дитинства третьої групи, оскільки, відповідно до вимог ст. 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та ст. 1 Закону України “Про державну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам”, має одночасне право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як непрацездатний член сім`ї та отримання державної соціальної допомоги, як інвалід з дитинства.
Так, за принципом екстериторіальності, дана заява була передана на розгляд до ГУПФ України в Дніпропетровській області.
За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 , відповідач прийняв рішення від 21.06.2024 № 907550126726, яким позивачці відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, згідно із заявою від 14.06.2024, відповідно до статті 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки, до заяви на перехід на пенсію по втраті годувальника долучено висновок про час настання інвалідності від 12.04.2024 № 6/2-13.24 на ОСОБА_1 , де зазначено, що заявниця стала особою з інвалідністю з дитинства у віці 31 рік, дані про настання інвалідності до вісімнадцятирічного віку відсутні.
Вважаючи рішення ГУПФ України в Дніпропетровській області протиправним, позивачка звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Частиною 2 статті 36 даного Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника вважаються зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (надалі Порядок).
Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків померлому годувальнику або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.
Згідно з пунктом 2.18 розділу ІІ Порядку, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько – консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).
Тобто, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника особа набуває лише за умови подання виписки з акта огляду в МСЕК та висновку МСЕК про можливість визнання її інвалідом до досягнення 18 років. Ці документи повинні підтверджувати як факт встановлення інвалідності до 18-річного віку, так і факт настання інвалідності у цей період.
За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» від 16 листопада 2000 року № 2109 причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням інвалідам з дитинства їх права на державну соціальну допомогу.
Так, відповідно до пункту 1 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 3 грудня 2009 року, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, медико-соціальна експертиза хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам проводиться з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.
Таким чином, правовий статус “інвалід з дитинства” встановлюється в день надходження до комісії документів виключно після 18 років особи.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлення категорії «інвалідність з дитинства» МСЕК особам ще до їх повноліття чинним законодавством не передбачено.
Апеляційний суд встановив, що, згідно з висновком про час настання інвалідності від 12.04.2024 № 24.6/2-13.24, час настання інвалідності ОСОБА_1 “Характер патології органів зору є з дитинства. Проте, інвалід. патологія наступ. у віці 31 рік”.. На підставі довідки МСЕК серії ВЛН № 024063, позивачці встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності – з дитинства, інвалідність встановлена безстроково.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що уповноважений орган визнав статус позивачки як “особи з інвалідністю з дитинства”, що дозволяє стверджувати про те, що ОСОБА_1 стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років, тому має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Також апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що рішення відповідача про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивача від 21.06.2024 № 907550126726 є протиправним, а тому необхідно зобов`язати ГУПФ України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 переведення та виплату пенсії по втраті годувальника, як інваліду з дитинства ІІІ групи, з дати звернення – 14.06.2024, що є підставою для задоволення позову.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі №  140/8966/24  – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель