ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 677/1416/23
Провадження № 22-ц/820/1102/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г., 
               
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю за апеляційною скагою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області у складі судді Вознюка Р.В. від 26 березня 2025 року. 
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року  ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що він з народження проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1 .
За свідченнями односельців, даний житловий будинок побудувала його родина. Проте жодних правовстановлюючих документів щодо цього будинку в нього немає. Будинок в експлуатацію не вводився. Згідно інформаційного листа КП «Красилівське районне БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано за жодною особою. За інформацією з ДРРП на нерухоме майно, станом на дату подання позову право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано за жодною особою. Згідно довідки Красилівської міської ради відомості щодо приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 у Красилівській міській раді відсутні. Згідно довідки Западинського старостинського округу від 21.09.2023 року №179 родина позивача проживає у вказаному житловому будинку з 1986 року, та станом на день звернення до суду він залишається єдиною особою, яка безперервно володіє нерухомим майном в розумінні приписів ст. 344 ЦПК України.
Позивач проживає у будинку відкрито, з дозволу та з відома сільської ради та односельчан.
З абонентської книжки по розрахунку за електроенергію, виписаної у 2002 році на ім`я матері позивача ОСОБА_2 та контрольної картки споживача електроенергії вбачається, що його родина тривалий час відкрито користується вказаним домогосподарством. Після смерті матері він продовжив сплату комунальних послуг, що підтверджується актом заміни, прийняття в експлуатації електролічильника від 13.01.2010 року, та актом про збереження пломб від 12.12.2013 року, де він зазначений як «Споживач».
Факт проживання за цією адресою ОСОБА_1 також підтверджується квитанціями про сплату послуг з електропостачання. Жодна особа фактичне право власності позивача не заперечує, однак, на його будинок не має жодних правовстановлюючих документів, що створює ряд незручностей. З моменту вселення ОСОБА_1 в будинок пройшло понад 10 років. Наведені факти підтверджують, що домоволодіння не є спірним, факт добросовісного проживання його в даному домоволодінні підтверджується відповідними довідками. Зважаючи на вказане, позивач просив визнати за ним право власності на спірний будинок за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України.
Рішенням  Красилівського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1   просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. На його думку, суд не взяв до уваги, що власником майна є територіальна громада, яка виступала відповідачем у справі в особі представницького органу Красилівської міської ради і не надала жодного заперечення. Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.02.2025 року справа №626/2235/20 належними відповідачами у справах про визнання права власності у порядку набувальної давності є власник, його правонаступник (спадкоємці), а за їх відсутності –територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За час його проживання претензій з органу місцевого самоврядування не було, позову на знесення або виселення не заявлялося. За набувальною давністю може бути визнане право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 побудувала родина позивача ОСОБА_1 .
Згідно з технічним паспортом на вказаний будинок, виготовленим приватним підприємством «Проект БТІ» 15.06.2023 року на замовлення ОСОБА_1 , будинковолодіння за вказаною адресою складається з цегляного житлового будинку, 1980 року спорудження/реконструкції, та глиновалькового хліва 1960 року спорудження/реконструкції.
Як вбачається з довідки № 179, виданої 21.09.2023 року Западинським старостинським округом Красилівської міської ради Хмельницької області, на підставі записів по господарської книги:
- за 1986-1990 роки в с. Баглайки Красилівського району Хмельницької області, у власному господарстві особовий рахунок № НОМЕР_1 (стор. 21) проживали: власник  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), невістка  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онуки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;
- за 1991-1995 роки в с. Баглайки Красилівського району Хмельницької області, у власному господарстві особовий рахунок № НОМЕР_2 (стор. 9), та за 1996-2005 роки в с. Баглайки Красилівського району Хмельницької області, у власному господарстві особовий рахунок № НОМЕР_3 (стор. 15) проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;
- за 2006-2010 роки в с. Баглайки Красилівського району Хмельницької області, у власному господарстві особовий рахунок № НОМЕР_4 (стор. 6) по АДРЕСА_1 проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ), син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (вибула в с. Кульчинки Красилівського району ІНФОРМАЦІЯ_10 ), син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ;
- за 2011-2015 роки в с. Баглайки Красилівського району Хмельницької області, у власному господарстві особовий рахунок № НОМЕР_5 (стор. 6) по АДРЕСА_1 проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , (вибула в с. Кульчини 17.09.2013 року);
- за 2016-2020 роки в с. Баглайки Красилівського району Хмельницької області, у власному господарстві особовий рахунок № НОМЕР_5 (стор. 6) по АДРЕСА_1 проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;
- за 2021-2023 роки в с. Баглайки Красилівського району Хмельницької області, у власному господарстві особовий рахунок № НОМЕР_5 (стор. 6) по АДРЕСА_1 проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_12 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Позивач ОСОБА_7 проживає у будинку, право власності на який він просить визнати за ним за набувальною давністю, з 1988 року, тобто від дати свого народження.
Згідно довідки Западинського старостинського округу № 179, від 21.09.2023 року, власником будинку АДРЕСА_2 , починаючи з 1986 року, була баба позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 , та позивач ОСОБА_1 з дати свого народження – ІНФОРМАЦІЯ_14 проживав у вказаному будинку, як член сімї власника будинковолодіння.
Після смерті баби ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 ) та батька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ) споживачем електроенергії у 2002 році значиться матір позивача – ОСОБА_2 , а згодом - позивач ОСОБА_1 , який після смерті матері ОСОБА_2 , та брата ОСОБА_5 06.02.2023 року, продовжує проживати у спірному будинку та сплачує комунальні платежі за надані послуги щодо постачання електричної енергії у будинок АДРЕСА_2 .
Згідно з інформаційним листом комунального підприємства «Красилівське бюро технічної інвентаризації» № 355 від 30.08.2023 року станом на 31.12.2012 року в реєстровій книзі № 29 інформація щодо реєстрації права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 відсутня.
Згідно з листом Красилівської міської ради № Д-698 від 01.09.2023 року відомості щодо приватизації земельної ділянки, надання відомостей про прийняття відповідних рішень для подальшої приватизації земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1  у Красилівській міській раді відсутні.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, № 347586704 від 22.09.2023 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження щодо АДРЕСА_1 у вказаних реєстрах відсутні.
Державна реєстрація право власності спірного об`єкта нерухомості не проводилася.
Наведене підтверджується матеріалами справи та не оспорюються сторонами.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що попереднім власником спірного житлового будинку була баба позивача, а сам він народився і весь час проживає у будинку як член сім`ї власника, що свідчить про відсутність підстав для набуття права власності на будинок за набувальною давністю. 
Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування набувальної давності і визнання з цих підстав права власності на житло за позивачем є безпідставними.
Так, згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном – протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
За змістом вказаної норми задоволення вимог щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.
Окрім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено.
Отже, набувальна давність поширюється на випадки фактичного безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. 
Наявність у володільця певного юридичного титулу, зокрема, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.
Суд правильно констатував, що позивач від свого народження проживав у будинку АДРЕСА_1 , який побудований власником будинку – його бабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як встановлено, будівельні роботи виконував син ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач народився і проживав у цьому будинку як член сім`ї власника, що виключає безтитульність володіння ОСОБА_1 цим майном.
За наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування набувальної давності згідно ст. 344 ЦК України. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Судове рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 липня 2025 року.

Судді                                                 Л.М. Грох 

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк