УХВАЛА
 
04 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 754/2415/25
провадження № 61-8540зно25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду: Ситнік О. М., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 01 липня 2025 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення незаконно неперерахованої пільги, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з заявою про перегляд судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення незаконно неперерахованої пільги та відшкодування моральної шкоди.
 
03 червня 2025 року Верховний Суд ухвалою заяву повернув ОСОБА_1 про перегляд судового рішення.
 
У червні 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 03 червня 2025 року за нововиявленими обставинами.
Верховний Суд ухвалою від 01 липня 2025 року відмовив у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 03 червня 2025 року.
 
У липні 2025 року на електронну адресу Верховного Суду надійшла скріплена електронним цифровим підписом заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 01 липня 2025 року за нововиявленими обставинами, у якій заявник висловив недовіру колегії суддів у складі: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 липня 2025 року справу № 754/2415/25 призначено судді-доповідачеві: Ситнік О. М., судді, які входять до складу колегії:
Литвиненко І. В., Петров Є. В.
 
Матеріали провадження передано судді-доповідачу Ситнік О. М. 08 липня 2025 року.
 
Оскільки судді Литвиненко І. В. та Петров Є. В., яким заявлено відвід, перебували у щорічній відпустці до 25 липня 2025 року, Верховний Суд
28 липня 2025 року розглянув вказану заяву та постановив ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду: Ситнік О. М., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. визнав необґрунтованою та передав вказану заяву для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
 
У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
 
04 серпня 2025 року заяву про відвід суддів Верховного Суду:
Ситнік О. М., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду
Коротенку Є. В.
 
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 вказаним суддям не довіряє і це його право. Вважає, що судді Ситнік О. М., Литвиненко І. В., Петров Є. В. постановили незаконну ухвалу.
 
Заява ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Ситнік О. М., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. задоволенню не підлягає з огляду на таке.
 
Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України).
 
Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.
 
За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).
 
У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
 
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від
09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
 
За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
Вивчивши матеріали касаційного провадження та зміст заяви про відвід, судом встановлено, що заявник не вказав будь-яких об`єктивних і обґрунтованих підстав для відводу суддів, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України.
Доводи заяви про відвід суддів Верховного Суду: Ситнік О. М.,
Литвиненко І. В., Петрова Є. В. по своїй суті зводяться до незгоди
 ОСОБА_1 із прийнятим колегією суддів судовим рішенням від 01 липня 2025 року, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.
Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що судді Ситнік О. М., Литвиненко І. В., Петров Є. В. виявляють особисту упередженість або демонструють заінтересованість у результаті розгляду справи. Безпідставні сумніви заявника у відсутності безсторонності суддів не є вирішальним і не можуть бути підставою для відводу судді.
Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.
Враховуючи, що доводи заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду: Ситнік О. М., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. не ґрунтуються на вимогах закону і не свідчать про упередженість та необ`єктивність суддів, не доводять наявності у суддів прямої чи побічної заінтересованості у результаті розгляду справи, тому підстави для їх відводу відсутні.
Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду: Ситнік О. М., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 01 липня 2025 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення незаконно неперерахованої пільги, відшкодування моральної шкоди.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                      Є. В. Коротенко