ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2025 р.	Справа № 524/3569/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Нестеренко С.Г., вул. Першотравнева, 29/5, м. Кременчук, Полтавська, 39600, повний текст складено 18.04.25 року по справі № 524/3569/25
          за позовом      ОСОБА_1  
          до     Головного управління Національної поліції в Полтавській області      третя особа      Інспектор ВП №2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області Бабенко Олексій Олександрович 
          про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до ГУ НП в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанову інспектора відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області Бабенка Олексія Олександровича від 20 березня 2025 р., серії ЕНА № 4314828, про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що він 20.03.2025 о 15 год. 57 хв. в м. Кременчук по вул. Юрія Кондратюка (Ревенка), керуючи ТЗ DAF д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом AYS д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажним транспортом заборонено», чим порушив пункт п. 33 ПДР України.
Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправною, оскільки вона була ухвалена з порушенням норм права, без дотримання процедури розгляду справи, без встановлення доказів вчинення проступку, посилаючись на факт невчинення ним проступку, а також враховуючи, що він не керував вказаним у постанові транспортним засобом. Зауважив, що працює водієм в ПП «Транзит - Сервіс», у вказаний час керував ТЗ DAF д.н.з. НОМЕР_3 та направлявся до місця розташування (відстою) транспортних засобів підприємства за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Юрія Кондратюка, 33.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2025 року позов ОСОБА_1 - задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області Бабенка Олексія Олександровича від 20 березня 2025 р., серії ЕНА № 4314828, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Стягнуто з ГУ НП у Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 605,60 грн. у рахунок повернення сплаченого судового збору.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до маршруту яким ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом DAF д.н.з НОМЕР_1 з напів причепом AYS д.н.з НОМЕР_2 повертався з ремонту (Полтавська область, Кременчуцький район, с. Кривуші, вул. Весняна б. 37-д) до стоянки (Полтавська область, м. Кременчук, вул. Юрія Кондратюка 33), згідно додатку 2 (маршрут) він рухався по вул. Весняній повернувши на право на вул. Богдана Хмельницького та далі повернувши на вул. Пугачова порушив дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажним транспортом заборонено», чим порушив вимоги п.33 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом DAF д.н.з НОМЕР_1 з напів причепом AYS д.н.з НОМЕР_2 повинен був здійснювати рух по вул. Весняній повернувши на ліво на вул. Богдана Хмельницького та рухатись до місця призначення вул. Ю. Кондратюка 33 згідно додатку 1 (маршрут) не порушуючи ПДР України.
На переконання представника відповідача, постанова серії ЕНА № 4314828 винесена 20.03.2025 правомірно, так як ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом DAF д.н.з НОМЕР_1 з напів причепом AYS д.н.з НОМЕР_2 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажним транспортом заборонено», чим порушив вимоги п.33 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою інспектора відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області Бабенка Олексія Олександровича від 20 березня 2025 р., серії ЕНА № 4314828, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він, позивач,як зазначено у постанові, цього дня, о 15 год. 57 хв. в м. Кременчук по вул. Юрія Кондратюка (Ревенка), керуючи ТЗ DAF д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом AYS д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажним транспортом заборонено», чим порушив пункт п. 33 ПДР України.
Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, копія якої була вручена позивачеві після розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що інспектором поліції було передчасно та незаконно ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем проступку, які не були надані відповідачем суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).
Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Як встановлено у п. 2.4«а» ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. У зв`язку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» повноваження працівників міліції передані поліцейським.
Згідно п.п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У відповідності до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 8.4.в. ПДР, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (з наступними змінами та доповненнями станом на 20 березня 2025 р.) визначено заборонні дорожні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
У свою чергу як постає з визначення дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» - забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знаку не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знаку, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.
Водночас, за приписами п.3 р.33 ПДР дія зазначеного дорожнього знаку не поширюється:
- на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.
Зона дії дорожнього знаку 3.3 від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, — до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.
Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ст. 122 КУпАП).
Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.
Так, відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, може ухвалюватися на місці вчинення адміністративного правопорушення.
У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Отже, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 177 і 178 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх вчинення або за місцем проживання порушника.
Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.
Слід звернути увагу, що в межах міста Кременчука і відповідно до службових обов`язків діють працівники БПП у місті Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП НП, а спірна постанова складена інспектором поліції Бабенком О.О., який перебуває на штатній посаді у ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а саме міста Кременчука, на територію якого не розповсюджуються повноваження співробітників поліції ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП у Полтавській області. Відповідач не надав суду достовірні відомості та належні і допустимі докази щодо уповноваження працівника поліції ВП № 2 патрулювати 20 березня 2025 р. дорожній рух безпосередньо у м. Кременчук.
У статтях 277, 277-2, 278 КУпАП визначено строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, порядок повідомлення та порядок підготовки до розгляду такої справи. Зокрема у ст. 278 цього Кодексу при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно ст. 279 КУпАП чітко встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.
Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Поліцейський в своїй діяльності зобов`язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.
Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
У ч. 3 ст. 283 цього Кодексу постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У ч. 1 ст. 9 КУпАП установлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Аналогічні за змістом приписи містяться в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.
Відповідно до висновків Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 14 лютого 2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, постанова інспектора поліції була складена інспектором поліції без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передувала б ухваленню постанови, тобто не у відповідності до вимог ст. 247, 251, 279, 283 КУпАП та п.п. 9, 10 розділу ІІІ згаданої Інструкції.
Зокрема, розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено без встановлення належних і допустимих доказів про вчинення позивачем поставленого йому у вину проступку.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Натомість в основу суті проступку, яка була зазначена у постанові, були покладені лише певні висновки самого інспектора поліції без зазначення відповідних доказів.
Посилання службових осіб суб`єкта владних повноважень на наявність певних особистих візуальних спостережень та його внутрішні переконання, певні судження і висновки (думки, тощо) щодо вчинення позивачем поставленого йому у вину проступку (проступків) є абсурдними, оскільки спостереження, переконання, судження та висновки, навіть суб`єкта владних повноважень, мають суб`єктивний характер, і у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 77 КАС України не є доказами.
При цьому, суд звертає увагу також і на ту обставину, що інспектор не встановив та не дослідив належні і допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Отже, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджено.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.
Відповідач, як при розгляді уповноваженим на те інспектором поліції справи про адміністративне правопорушення, не встановив, не зібрав та не надав у тому числі суду належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем проступку.
Тобто докази на підставі яких була ухвалена постанова та які підтверджують скоєння позивачем правопорушення є відсутніми.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Така правова оцінка і правова позиція щодо належності доказів у справі і необхідності зазначення у постанові у справі про адміністративне правопорушення технічного засобу яким було зафіксовано подію проступку неодноразово була дана і висловлена у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а, від 15 листопада 2018 року у справах за № 524/7184/16-а та № 524/5536/17, від 30 квітня 2020 року у справі за № 524/1113/17.
Колегія суддів вважає, що у вказаній постанові інспектором поліції не було враховано наступні обставини, на які посилається позивач, а саме, що позивач працює водієм автотранспортних засобів на ПП «Транзит - Сервіс». Місцем знаходження транспортних засобів, які належать ПП «Транзит - Сервіс» є нежитлові приміщення (бокси) за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Юрія Кондратюка, 33. Вказані приміщення та земельну ділянку ПП «Транзит-Сервіс» орендує у ТОВ «Житлоінвест (нежитлове приміщення загальною площею 182, 50 кв.м) за Договором Оренди №01/12/2024). А за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Кривуші, вул. Весняна, буд.№37-д (підтверджується Договором Оренди №01/12/2024) підприємство орендує ремонтні майстерні транспортних засобів у СПД-ФО ОСОБА_2 . Вказані договори були позивачем надані в копіях інспектору поліції, однак останній проігнорував їх та пояснення щодо повернення з ремонту, відсутності іншої дороги з місця ремонту до місця розташування ТЗ підприємства.
Також інспектором поліції не було враховано маршрут руху ТЗ під керуванням позивача, що підтверджувався подорожнім листом від 25.03.2025 р. за №445247.
Крім того позивач керував транспортним засобом DAF д.н.з. НОМЕР_3 , а не вказаним у постанові автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_1 .
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що інспектором поліції було безпідставно та протиправно ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, отже позов підлягає задоволенню, оскільки позивача було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності.
Отже, для поновлення порушених прав позивача, необхідно визнати протиправною та скасувати постанову інспектора поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі по 340 грн. із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2025 року по справі № 524/3569/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області  залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2025 по справі № 524/3569/25  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	В.Б. Русанова    А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено  15.07.2025 року