Номер провадження: 33/813/1535/25
Номер справи місцевого суду: 522/12987/25 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2025 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Хангельдян К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Слободянюк Валентини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 25 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст судового рішення
Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 25.06.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 27.05.2025 приблизно о 23:12 керував електросамокатом «JET», без д/н, по вулиці Преображенській, біля будинку №68, у м. Одесі, у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія із застосуванням приладу Драгер, результат позитивний - 0,47 проміле.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник Слободянюк В.О. просила скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 25.06.2025 і закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Скарга обґрунтована тим, що: 
- матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 електросамокатом в день події;
- працівниками поліції порушено порядок огляду на стан сп`яніння, що полягало у відмові водію, який не погодився з результатами Драгеру, пройти огляд в закладі охорони здоров`я, а також введенням в оману ОСОБА_1 щодо складання протоколу;
- поліцейськими формально складено протокол з порушенням прав особи, яка притягається до відповідальності. Поліцейським не роз`яснено зміст ст.268 КУпАП, суті інкримінованого правопорушення та порядку огляду особи на стан алкогольного сп`яніння. На відео зафіксовано, що на вимогу водія пройти огляд в медзакладі поліцейський відмовляє, посилаючись на те, що протокол вже складається іншим працівником. Проте далі на відео вбачається, що саме цей поліцейський в планшеті починає складати протокол, чим введено ОСОБА_1 в оману з метою пришвидшення складення протоколу та небажання гаяти час на реалізацію права особи на огляд в закладі охорони здоров`я;
- висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки відеозаписом не зафіксовано факту керування електросамокатом та визнання ОСОБА_1 себе водієм;
- у ОСОБА_1 відсутнє водійське посвідчення будь-якої категорії, він не є водієм у розумінні п.1.10 ПДР;
- протокол та додані до нього матеріали не містять відомостей, які б вказували, що електросамокат має електродвигун потужністю понад 3 кВт та відповідно останній мав статус водія під час керування ним.
В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Слободянюк В.О., будучі повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не з`явились, причини неявки суду не повідомили. 
Під час вирішення питання про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та захисника в її інтересах судом апеляційної інстанції враховано, що за положеннями ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи за адміністративним правопорушенням за ст.130 КУпАП не є обов`язковою.
Крім того, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).
З огляду на зазначене, враховуючи положення ч.6 ст.294 КУпАП, у суду апеляційної інстанції відсутні перешкоди для розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та захисника в її інтересах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№343663 від 27.05.2025, за яким 27.05.2025 приблизно о 23:12 ОСОБА_1 керував електросамокатом «JET», без д/н, потужністю до 1000 Вт, по вулиці Преображенській, біля будинку №68, у м. Одесі, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди громадянина на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510, результат позитивний - 0,47 проміле, тест 1783, чим порушив п.2.9а ПДР. Вказаний протокол підписано поліцейським та ОСОБА_1 , який зазначив свої пояснення: «Здав тест, але не згоден з результатом»;
- роздруківкою результатів освідування за допомогою алкотестера «Драгер», відповідно до якої результат огляду склав– 0,47 ‰. Вказана роздруківка підписана ОСОБА_1 ;
-відеозаписами, долученими до матеріалів адміністративної справи, якими зафіксовано факт руху трьох електросамокатів по тротуару під керуванням, в тому числі і ОСОБА_1 , зупинення їх працівниками поліції, виявлення ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція пройти огляд на місці зупинки, процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager. За результатами тесту на газоаналізаторі «Драгер» виявлено у водія 0,47‰ алкоголю. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та факту вживання алкогольного напою (пива-0,5л). Поліцейський запропонував ОСОБА_1 проїхати до медзакладу до лікаря-нарколога та запитав чи погоджується він з результати огляду, проведеного на місці зупинки, на що останній висловив відмову їхати до медзакладу, погодившись з результатом огляду, після чого поліцейським повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, з чим водій погодився. Розпочато процедуру складання адмінматеріалів. Через 5 хвилин після висловлення згоди з результатом огляду та відмови їхати до медзакладу ОСОБА_1 змінив свою позицію (після телефонної розмови дівчини, яка була разом з ним та сказала йому, щоб він відмовився від результату та поїхав разом з ними до медзакладу) та виявив бажання їхати до лікаря, на що поліцейський повідомив про складання відповідних адміністративних матеріалів, після складання яких він за бажанням зможе самостійно проїхати до медзакладу;
- направленням на огляд до медзакладу від 27.05.2025, в якому зазначені виявлені ознаки сп`яніння та результат огляду, проведеного на місці зупинки;
- актом огляду, в якому зазначено виявлені ознаки сп`яніння та результат огляду.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абз.2,4 ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух"). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (ст.52 цього Закону). За положеннями ч.2 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
За змістом абзаців 3 та 5 ч.2 ст.16 вказаного Закону водій зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.9а ПДР).
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи. 
Слід зазначити, що презюмоване знання закону є принципом права, згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Незнання вимог діючого законодавства не є підставою для звільнення особи від передбаченої законом відповідальності та закриття провадження у справі, що кореспондується з положеннями ст.68 Конституції України.
Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додано оптичний диск,який містить два файли відеозаписів: 1 файл з двох бодікамер поліцейських щодо обставин, за якими складено адмінматеріали, та 2 файл – відеозапис з відеореєстратора, що встановлений всередині службового автомобіля поліцейських, яким зафіксовано факт руху трьох електросамокатів, як згодом було встановлено під керуванням, в тому числі і ОСОБА_1 . 
Долучені відеозаписи повністю відображають проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці у встановленому порядку та є належним доказом у справі.
У протоколі зафіксовано адміністративне правопорушення – керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та зазначено про проведення огляду зі згоди водія на місці зупинки у встановленому порядку за допомогою приладу Драгер під відеозапис. 
Висновок поліцейських про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння підтверджується, серед іншого, роздруківкою з Alkotest 7510, прилад ARLM 0425, тест 1783, результат 0,47‰, який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких заперечень.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення процедури огляду (зокрема – відмова водію, який не погодився з результатом Драгеру, пройти огляд в закладі охорони здоров`я, та введення його в оману щодо складання протоколу) є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами, якими зафіксовано висловлення ОСОБА_1 чіткої відмови від слідування до медзакладу, у зв`язку з погодженням з результатами огляду, проведеного на місці зупинки (файл «ЕПР 1343663 ОСОБА_1 , ст.130 + ча.mp4» проміжок часу запису 08:12-08:43 хв.).
Апеляційний суд звертає увагу, що подальша зміна ОСОБА_1 своєї позиції щодо реалізації своїх прав, а саме: непогодження з результатами огляду, проведеного на місці, та виявлення бажання їхати до медустанови, після початку процесуального оформлення його волевиявлення (складання адмінматеріалів щодо фіксації виявленого порушення) не тягне за собою правових наслідків. Тобто після проходження огляду на місці зупинки, ознайомлення з результатами такого огляду, висловлення погодження та небажання слідувати до медзакладу для проходження відповідного огляду, ОСОБА_1 вже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що зафіксовано відеозаписом, і з цього часу розпочалося провадження у справі про адміністративне правопорушення, зміна в подальшому ним своєї позиції, про що він зазначив у вже складеному протоколі та акті огляду, не дає підстав для закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення поліцейськими змісту ст.268 КУпАП, суті інкримінованого правопорушення та порядку огляду особи на стан алкогольного сп`яніння не спростовують правильність висновків місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.05.2025 ОСОБА_1 розписався в графі 13 «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.263 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи».
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1  електросамокатом в день події спростовуються наявними відеозаписами, зокрема на оптичному диску міститься два відеофайла, з яких файл під назвою «ЕПР 1343663  ОСОБА_1 , ст.130 + чат.mp4» містить відеозапис руху трьох електросамокатів по тротуару, водії яких були зупинені працівниками поліції, а файл під назвою «ЕПР 1343663  ОСОБА_1 , ст.130 + ча.mp4» - це відеозаписи з бодікамер поліцейських 474567 та 471078, якими зафіксовані події з моменту зупинки до моменту ознайомлення зі складеними адмінматеріалами. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин щодо керування особою електросамокатом у стані алкогольного сп`яніння.Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер.
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд визнає безпідставними, з огляду на таке.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, зі змінами, при розгляді адміністративних справ, зокрема, за ст.130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст.121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №13-06.
За положеннями ст.121 КУпАП під транспортними засобами у ст.ст.121-126, 127-1 - 128-1, ч.1 і 2 ст.129, ст.ст. 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Пункт 1.10 ПДР України передбачає, що транспортний засіб – пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Вказаний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. В свою чергу, механічний транспортний засіб – транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Аналіз наведених термінів свідчить про те, що поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати так: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електросамокат, і в вузькому – механічний транспортний засіб.
Слід зазначити, що 23.03.2023 набрав чинності Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», яким визначено, що легкий персональний електричний транспортний засіб – колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Вказаним законом внесені зміни до Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, визначено, що:
-електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;
- легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Отже, фактично електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнані транспортними засобами.
В цьому контексті апеляційний суд також приймає до уваги правовий висновок, викладений у постанові ККС ВС від 15.03.2023 у справі №127/5920/22 (провадження №61-10553св22), за яким використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Протоколом про адміністративне правопорушення зафіксовано керування ОСОБА_1 електросамокатом марки Jet, потужністю до 1000 Вт, тобто з урахуванням наведеного аналізу правових норм ОСОБА_1 керував легким персональним електричним транспортним засобом, який відноситься до категорії транспортних засобів.
Слід звернути увагу, що частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом особою в стані сп`яніння. Отже, суб`єктом вказаного правопорушення є, зокрема, особа, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння. При цьому, вказана норма закону передбачає відповідальність осіб, які керують всіма транспортними засобами, а не лише механічними транспортними засобами та не розділяє транспортні засоби на механічні, електричні чи будь-які інші. При цьому слід зазначити, що особа, яка керує електричним транспортним засобом, вважається водієм. Незалежно від того, чи потрібне посвідчення водія для конкретного електричного транспортного засобу (залежно від його потужності), людина, яка управляє ним, є водієм і на неї поширюються правила дорожнього руху.
З урахуванням того, що Законом України «Про дорожній рух» передбачений обов`язок водіїв транспортних засобів, до категорії яких також відноситься електросамокат, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що на таких водіїв також розповсюджується обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР України щодо проходження на вимогу поліцейського медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також п. 2.9а щодо заборони керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, навіть з урахуванням того, що такий обов`язок закріплений в розділі ІІ ПДР України, який регулює права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки є особою, яка керувала транспортним засобом - електросамокатом JET в стані алкогольного сп`яніння. 
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено. 
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд дійшов висновку, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.
Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку місцевого суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції – залишенню без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Слободянюк Валентини Олександрівни – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 25 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                І.А.Артеменко