П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/5745/25	

Перша інстанція суддя Потоцька Н.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме:
- визнання протиправною бездіяльність щодо виплати ОСОБА_1 індексації за період з 18 жовтня 2016 року по 17 жовтня 2017 року;
- зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18 жовтня 2016 року по 17 жовтня 2017 року з урахуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року позов залишено без руху, з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року продовжено встановлений процесуальний строк для виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року повернуто позовну заяву на підставі положень ч. 2 ст. 123 КАС України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин, оскільки судом не враховано обставин проходження військової служби позивачем, а також не враховано положень норм права, які діяли на момент існування спірних правовідносин.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду – скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року залишено позовну заяву без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суд.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача від 28 лютого 2025 року про поновлення строку звернення до суду, так як позивач, який звільнений зі служби 17 жовтня 2017 року, лише в січні 2025 року почав вчиняти активні дії щодо захисту своїх прав.
В свою чергу, 12 березня 2025 року позивачем повторно подано заву про поновлення пропущених строків.
За наслідком з`ясування обставин справи та розгляду заяви позивача, судом першої інстанції зроблено висновок про пропуск позивачем встановленого КЗпП України 3-місячного строку звернення до суду, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року), працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Між тим, згідно ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 18 жовтня 2016 року по 17 жовтня 2017 року.
В даному випадку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 18 лютого 2025 року, а тому судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивачем пропущено встановлений ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду.
Між тим, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги і правильність застосування судом першої інстанції інстанцій норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.
В даному випадку, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про дотримання строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів виходить з того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з можливим недотриманням законодавства про оплату праці.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк звернення до суду з даним адміністративним позовом встановлено у ст. 233 КЗпП України.
При цьому, з аналізу вищевикладених норм права та хронології їхньої зміни вбачається, що станом на 2016 та 2017 року (період існування спірних правовідносин), право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати не обмежувалось будь-яким процесуальним строком.
В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX від 01 липня 2022 року, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, обмежено право на звернення до суду для вирішення трудового спору тримісячним строком.
Між тим, з огляду на принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що поширення дії ч. 1 ст. 233 КЗпП України, в редакції ЗУ № 2352-IX від 01 липня 2022 року, можливе тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.
Тобто, до 19 липня 2022 року строк звернення з позовом до суду про стягнення заробітної плати не був обмежений будь-яким строком.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2023 року, яку залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року, у  справі № 260/3564/22.
При цьому, вказаних обставин помилково не враховано судом першої інстанції, а як наслідок помилково повернуто без розгляду вимоги позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає наявними підстави для скасування оскаржуваної ухвали, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 123, 308, 311, 320, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року, з направленням справи № 420/5745/25 для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

          Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
          Судді	  	А.В. Крусян    О.А. Шевчук