Справа № 308/9220/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       07 серпня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів:Собослоя Г.Г., Бисаги Т.Ю.
з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 грудня 2024 року, повний текст якого складено 03 січня 2025 року, ухвалене суддею Світлик О.М., в справі за позовом ОСОБА_1 до Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради Закарпатської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позов обґрунтовано тим, що позивач працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею до 23 червня 2021 року. Наказом директора ліцею ОСОБА_2 від 18 червня 2021 року № 114-к вона була звільнена у зв`язку з відмовою від продовження роботи в істотних умовах праці, що змінилися, на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України.
Вважає своє звільнення незаконним, оскільки її не було повідомлено, які саме істотні умови праці зміняться та у зв`язку з чим вона просила адміністрацію ліцею видати попередження про зміну істотних умов праці, але відповідь від адміністрації не отримала.
Вказує, що у Великолазівському ліцеї фактично відбулася реорганізація і тому її мали б звільнити на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Також, при звільненні їй не було надано невикористану відпустку.
З врахуванням наведеного позивач просила суд:
– поновити її на роботі на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею;
– стягнути з Великолазівського ліцею середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 червня 2021 року до дня поновлення на роботі;
– стягнути на її користь судові витрати на правову допомогу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2022 року, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 грудня 2024 року позов задоволено частково.
Зобов`язано «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради Закарпатської області поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді заступника завідувача з навчально-виховної роботи Яроцької гімназії-філії «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради, або внести відповідні зміни до штатного розпису, ввівши посаду заступника завідувача з навчально-виховної роботи.
Стягнуто з «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за 913 днів вимушеного прогулу за період з 23 червня 2021 року до 31 грудня 2024 року в розмірі 747 363,54 гривні, з обов`язковим перерахуванням до державного бюджету сум податків і зборів, нарахованих з даної суми у розмірах та порядку, встановлених чинним законодавством.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати суми середньомісячної заробітної плати у розмірі 16 371,66 гривень, з обов`язковим перерахуванням до державного бюджету сум податків і зборів, нарахованих з даної суми у розмірах та порядку, встановлених чинним законодавством.
Стягнуто з «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради Закарпатської області на користь держави судовий збір у розмірі 1816 гривень.

Великолазівський ліцей Баранинської сільської ради, не погоджуючись із вказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи, не перевірив їх та не надав належної оцінки доказам у справі, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення. 
Зазначає, що у своїх поясненнях відповідач вказав суду, що в підприємстві не відбувалось реорганізації, як це передбачено національним законодавством, зокрема ст. 104 ЦК України, однак, суд дійшов до висновку про факт реорганізації Яроцької гімназії - філії «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради. В дійсності, всі обставини справи свідчать про відсутність реорганізації. Також вказує, що в підприємстві не відбувалось скорочення штату працівників.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що її необхідно було звільнити за ч.1 ст. 40 КЗпП України, а не за п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України, тобто суть спору зводиться до зміни формулювання та причини звільнення. При цьому позивач не стверджує свого бажання працювати (продовжувати свої трудові відносини) у відповідача. Проте помилково вважає, можливим способом поновлення її порушеного права – поновлення на роботі та виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Також вважає незаконним стягнення заробітку за увесь час вимушеного прогулу.
За змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою в розумінні статті 2 Закону N 108/95-ВР, тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника (про що зазначено в Постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі N 369/10046/18(провадження N 61-9664сво19), то покладення такої відповідальності на Відповідача «з причин порушення судами норм процесуального права» - є неправомірним.
Таким чином висновок суду про неможливість застосування ч.2, ст. 235 КЗпП України «з причин порушення судами норм процесуального права» є незаконним, так як у відповідності до ч.2, ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Саме небажання працівника працювати в змінених істотних умовах праці призвело до його звільнення. Позивач в силу негайного виконання рішення суду першої інстанції – була поновлена на роботі з 01 січня 2025 року, проте не заявляється на робочому місці по сьогоднішній день, що в черговий раз доводить небажання працівника працювати у Відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Німець О.М., просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. 
Так, внаслідок оптимізації закладу освіти відбулося пониження ступеня Яроцької гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради до Яроцької початкової школи-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради, тобто відбулася реорганізація навчального закладу, було змінено ступінь навчального закладу, штатний розпис, було затверджено новий статут, переведено дітей в інший навчальний заклад. Таким чином, судом першої інстанції під час нового розгляду справи було вірно встановлено, що у відповідача відбулася реорганізація, оскільки Яроцьку школу 1-9 клас було реорганізовано на школу 1-4 клас, а посади вчителів Яроцької школи філії, які навчали дітей з 5 по 9 клас були ліквідовані – тому і виникла необхідність перевести людей на іншу роботу у Великолазівському ліцеї.
Крім того, в апеляційній скарзі відповідач стверджує, що не відбулось скорочення штату працівників. З вказаним аргументом не можна погодитись, оскільки як вбачається з наказу №37-к від 26 лютого 2021 року директора Великолазівського ліцею ОСОБА_2 було затверджено новий штатний розпис, переведено педагогічних працівників на повне або неповне тижневе навантаження та визначено, що інших працівників необхідно перевести на наявні вакантні посади або звільнити.
Вищевказане саме по собі свідчить, що відбулось скорочення посад у штатному розписі, оскільки сама фраза «перевести інших працівників на наявні посади» свідчить про те, що якісь посади працівників скоротилися та виникла необхідність перевести їх на інші посади.
Крім того, ліквідація посади позивача також свідчить про те, що відбулося скорочення посад, що також спростовує доводи відповідача в цій частині.
Позивачкою обраний належний спосіб захисту, визначений законом, а доводи апелянта про те, що позивач не бажає поновлення на роботі є лише його вигадкою, оскільки позивач хоче працювати в Яроцькій початковій школі-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради, однак вона не погодилась на ту посаду, яку їй було запропоновано відповідачем, так як така не відповідає її кваліфікації, спеціальності та рівню посади, на якій вона працювала до того. 
Оскільки питання законності звільнення позивача вирішувалось в судовому порядку, а отже, тривалість розгляду питання поновлення позивача нароботі не залежала від ОСОБА_1 , тому суд дійшов правильного висновку про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, яким вважається період від дня незаконного звільнення, до дня постановлення судом рішення про поновлення на роботі.
При винесенні рішення про поновлення на роботі виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-якихпідстав для зменшення його розміру за певних обставин. Такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20.09.2023 №757/8304/22

У дане судове засідання з`явились: позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Німець О.М., представник відповідача Резуненко О.А. та директор ліцею Данко В.С.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Німець О.М. просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача адвокат Резуненко О.А. та Данко В.С. просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом директора Яроцької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів «Про переведення ОСОБА_1 » від 28 серпня 2015 року №3-к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи Яроцької ЗОШ І-ІІ ступенів 01 вересня 2015 року порядком переведення з посади вчителя української мови та літератури цієї ж школи.
Записами у трудовій книжці позивача ОСОБА_1 встановлено, що назву Яроцької ЗОШ І-ІІ ступенів змінено на Яроцький заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів на підставі наказу №15-к від 02.01.2018 (запис 21); Яроцький заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Баранинської сільської ради реорганізовано в Яроцьку гімназію – філію «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради Закарпатської області на підставі наказу №34 від 27.08.2020 (запис 22); ОСОБА_1 відповідає займаній посаді заступника завідувача з навчально-виховної роботи Яроцької гімназії – філії «Великолазівський ліцей» на підставі наказу №36 від 07.04.2021 (запис 23).
Згідно із структурою Яроцької гімназії – філії «Великолазівський ліцей» станом на 01.09.2020 були наявними посади та наступна кількість штатних одиниць: персонал, за умовами оплати праці віднесений до педпрацівників, а саме: завідувач філії – 1, заступник завідувача філії з НВР – 0,5, педагог-організатор – 1, практичний психолог - 0,25, вчителі – 14,25, керівник гуртка – 0,5, всього 17,5; робітники, а саме: прибиральник службових приміщень – 1, кухар – 0,5, підсобний робітник – 0,5, комірник – 1, робітник з комплексного обслуговування та ремонту будівель – 1, сторож – 1, двірник – 0,5, бібліотекар – 0,5, машиніст (кочегар) котельні – 1, всього робітників 7.
Наказом №37-к від 26 лютого 2021 року директора Великолазівського ліцею Данко В.С. «Про пониження ступеня гімназії – філії «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради», на виконання наказу відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради №20-к/тр від 22 лютого 2021 року «Про пониження ступеня Яроцької гімназії – філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради та рішення №23 ІІ сесії VІІ скликання Баранинської сільської ради від 19 лютого 2021 року «Про пониження ступеня та зміну назви Яроцької гімназії – філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області вирішено:
понизити ступінь Яроцької гімназії – філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради до Яроцької початкової школи – філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради до 01 вересня 2021 року;
звернутися за погодженням до профспілкового комітету щодо зміни істотних умов праці працівників Яроцької гімназії – філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради;
попередити працівників Яроцької гімназії – філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради про можливу зміну істотних умов праці, переведення, звільнення, у зв`язку з пониженням ступеня закладу з дотриманням вимог чинного законодавства 22 березня 2021 року;
здійснити зміни в Єдиному державному реєстрі щодо внесення змін до відомостей про назву з «Яроцька гімназія – філія «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради на «Яроцька початкова школа – філія «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради з 22 червня 2021 року;
зареєструвати статут Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради в новій редакції до 01 вересня 2021 року;
затвердити штатний розпис Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради до 31 травня 2021 року;
перевести педагогічних працівників Яроцької гімназії – філії «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради до опорного закладу на повне або неповне (за письмовою згодою) тижневе навантаження;
перевести інших працівників на наявні вакантні посади, а при їх відсутності – звільнити по статті 36, статті 40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства;
перевести учнів 5-9 класів Яроцької гімназії – філії до Великолазівського ліцею, враховуючи бажання батьків або осіб, які їх заміняють;
забезпечити освітній процес для учнів 5-9 класів на базі Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради з 01 вересня 2021 року;
організувати підвіз учнів 5-9 класів з с. Ярок до опорного закладу Великолазівський ліцей з 01 вересня 2021 року (а.с. 28, 29, т. 1).
16 березня 2021 року відповідно до витягу із протоколу первинної профспілкової організації опорного закладу освіти «Великолазівський ліцей» №3 постановлено надати дозвіл на попередження працівників Яроцької гімназії-філії про зміну істотних умов праці, відповідно до рішення від 19 лютого 2021 року №23 «Про пониження ступеня гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області» (а.с. 32, 33, т. 1).
Згідно із попередженням від 22 березня 2021 року №01-19/71 Великолазівський ліцей попередив відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України заступника директора з навчально-виховної роботи Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці; по закінченню 2-х місяців з моменту даного попередження ОСОБА_1 буде переведено в Підгорбську початкову школу-філію на посаду асистента вчителя. Згідно із статтею 32 КЗпП України ОСОБА_1 має право погодитися зі зміною істотних умов праці або відмовитися від продовження роботи в нових умовах. Для подальшої роботи слід надати заяву про згоду працювати у нових умовах праці. Ненадання заяви буде свідчити про відмову працювати у нових умовах праці (а.с. 6, т. 1).
Відповідно до акта від 22 березня 2021 року №4 Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею «Про відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з попередженням про зміну істотних умов праці від 22 березня 2021 року №01-19/71» комісією у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 складено акт про те, що 22 березня 2021 року об 11.00 год. директор Великолазівського ліцею ОСОБА_2 вручила ОСОБА_1 попередження про зміну істотних умов праці від 22 березня 2021 року №01-19/71, однак ОСОБА_1 не погодилася підписувати попередження (а.с. 31, т. 1).
11 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до директора Великолазівського ліцею із заявою, в якій просила видати їй попередження про зміну істотних умов праці від 22 березня 2021 року та повідомити їй про права та обов`язки на запропонованій посаді та розмір посадового окладу, в тому числі про наявність шкідливих умов праці на новій посаді (а.с. 5, т. 1).
Наказом директора ліцею ОСОБА_2 від 18 червня 2021 року №114-к ОСОБА_1 , заступника завідувача філії Яроцької гімназії-філії, звільнено днем 22 червня 2021 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи в істотних умовах праці, що змінилися на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України; бухгалтерії наказано здійснити повний розрахунок із працівником, нарахувати грошову компенсацію за 41 календарний день невикористаної щорічної відпустки за період з 01 жовтня 2020 року по 22 червня 2021 року та виплатити вихідну допомогу (а.с. 4, т. 1).
Згідно із актом управління Держпраці у Закарпатській області від 16 липня 2021 року №ЗК 298/283/АВ за заявою працівників Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 було проведено інспекційне відвідування, згідно з яким порушень законодавства про працю не виявлено (а.с. 34-46, т. 1).
Таким чином, позивач ОСОБА_1 працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи, що відповідає займаній посаді заступника завідувача з навчально-виховної роботи Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею до 22 червня 2021 року, включно.

       Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших – працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
Зміна істотних умов праці (розміру оплати праці, тривалості робочого часу, режиму роботи, зміну розрядів і найменування посад) може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.
Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, впровадження передових методів тощо.
Попередження – це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.
У пункті 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших – допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.
Отже, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України.
Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено право власника або уповноваженого ним органу на розірвання трудового договору у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

       У доводах апеляційної скарги Резуненко О.А., який діє в інтересах «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в підприємстві не відбулось реорганізації, яке передбачено ст. 104 ЦК України.
       Однак, з такими доводами не погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.
       В наказі №37-к від 26 лютого 2021 року директора Великолазівського ліцею Данко В.С. «Про пониження ступеня гімназії – філії «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради» було вирішено понизити ступінь Яроцької гімназії – філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради до Яроцької початкової школи – філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради до 01 вересня 2021 року, повідомити працівників про зміну істотних умов праці, їх можливе звільнення, зареєструвати статут в новій редакції, внести зміни до реєстру щодо зміни назви, тощо.
       Згідно частини 1 статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
       Оскільки, було понижено ступінь навчального закладу, повідомлено працівників про можливу зміну істотних умов праці, їх можливе звільнення, зареєстровано статут в новій редакції, внесено зміни до реєстру щодо зміненої назви, то дані обставини в своїй сукупності дають підстави вважати, що відбулась реорганізація (перетворення) закладу з Яроцької гімназії-філії «Великолазівський ліцей» на Яроцьку початкову школу-філію «Великолазівський ліцей».
       Крім цього, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.11.2023 у справі №308/9448/21. 
       Серед інших доводів апеляційної скарги відповідач вказує, що фактично у навчальному закладі не відбулось скорочення працівників.
З наказу №37-к від 26 лютого 2021 року директора Великолазівського ліцею ОСОБА_2 було затверджено новий штатний розпис, переведено педагогічних працівників на повне або неповне тижневе навантаження та визначено, що інших працівників необхідно перевести на наявні вакантні посади або звільнити.
Тобто, саме факт переведення на інші наявні вакантні посади підтверджує скорочення працівників закладу та спростовує наявність зміни істотних умов праці.
       Вищезгаданий довід також спростовується висновками зробленими Верховним Судом у вищезгаданій Постанові в рамках розгляду справи №308/9448/21.
       Про факт скорочення посади свідчить також те, що позивачці було запропоновано роботу асистента вчителя в Підгорбській початковій школі-філії «Великолазівський ліцей», однак така відмовилася, оскільки така посада не відповідає рівню кваліфікації наявної у позивачки та не є рівнозначною.
У випадку збереження посади, яку обіймала особа до реорганізації їй було б запропоновано рівнозначну посаду, яка відповідає наявній у працівника кваліфікації, однак відповідач не запропонував ОСОБА_1 таку посаду.
Адвокат Резуненко О.А., який діє в інтересах «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області, зазначає, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту.
За умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим і спір розглянутим в одному позовному провадженні з вирішенням питання про поновлення на роботі, або в різних провадженнях, що не впливає на розрахунок середнього заробітку, оскільки період за який він обраховується є сталим для звільненого працівника. При виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19.
У випадку незаконного звільнення єдиним ефективним способом захисту порушеного права позивача є поновлення на роботі та виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що позивачка фактично мала бути звільнена на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто з ініціативи роботодавця у зв`язку з реорганізацією, а не за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
Щодо небажання позивачки фактично виконувати свої трудові обов`язки, то такі доводи не підтверджені належними доказами і є припущеннями та домислами відповідача.
Якщо працівник, якого було поновлено на роботі за рішенням суду не з`являється на роботу, то роботодавець фіксує такі порушення шляхом складання актів про неявку працівника, однак такі відсутні в матеріалах справи.
Серед іншого, відповідач посилається на правову позицію викладену у Постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №369/10046/18 та вказує, що середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, тому покладення такої відповідальності на відповідача з причин порушення судами норм процесуального права є неправомірним.
Проте, Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 відступила від висновків зроблених у Постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №369/10046/18.
ВП ВС зазначила, що середній заробіток за ст. 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на які працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
Посилання суду першої інстанції на правову позицію висловлену у Постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі №234/15372/17 є правомірним, оскільки даний спір розглядався більше року не з вини позивача, тобто саме незаконні дії відповідача призвели до того, що позивачка була змушена звернутися до суду щодо захисту її порушених прав.
А тому, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 23.06.2021 по 31.12.2024 є правомірним, оскільки саме з моменту ухвалення рішення судом першої інстанції було відновлене порушене право ОСОБА_1 .
З вищенаведеного слідує, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, відповідач не навів достатніх та переконливих доводів, які б дали підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Отже, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки таку слід поновити на посаді, рівнозначній посаді заступника завідувача з навчально-виховної роботи в Яроцькій початковій школі-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради, а також щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.06.2021 по 31.12.2024 в розмірі 747 363,54 грн.
       Враховуючи вищенаведене та керуючись нормами статей 12, 18, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

       апеляційну скаргу Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради, залишити без задоволення. 

       Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 грудня 2024 року, залишити без змін.

       Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Повний текст постанови складено 15 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: