ПОСТАНОВА 
Іменем України

02 липня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 401/1599/24
провадження № 22-ц/4809/559/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя – Дьомич Л. М. (суддя - доповідач), судді – Дуковський О. Л., Письменний О. А.,
за участю секретаря судового засідання Соловйової І. О.,
учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 , 

відповідачі – неповнолітні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Драна Людмила Андріївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Драної Людмили Андріївни,  про встановлення факту проживання однією сім`єю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2024 року (суддя Волошина Н. Л.). 

В С Т А Н О В И В:
Зміст заявлених вимог
05 червня 2024 року ОСОБА_6 звернулась до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до законного представника неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі Олинець Ольги Іванівни, ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Драної Людмили Андріївни та просить:
-встановити факт проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з 01 січня 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 з ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування вимог вказала, що з 1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала з ОСОБА_7 однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_1 , а з 03 березня 2021 року по 03 лютого 2022 року – по АДРЕСА_2 . 
В період спільного проживання дбали один про одного, разом вели бюджет та господарство, купували необхідне майно, продукти харчування, ліки, тощо. 
У серпні 2020 року за спільні кошти придбали житловий будинок АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку площею 0, 15 га з кадастровим номером 3510945300:50:028:0016, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, залишив спадщину: земельну ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5, 23 га на території Іванівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області (входить до складу Великоандрусівської сільської громади Олександрійського району Кіровоградської області), частину житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_2 . 
16 лютого 2022 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Драною Л.А заведено спадкову справу № 16/2022 із заявою про прийняття спадщини звернулись відповідачі у справі. 
Так як позивачка не перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим, однак має право на майно, що зареєстроване за спадкодавцем та бажає прийняти спадщину, тому за захистом невизнаного права звернулася до суду з відповідним позовом. 
Відзив на позовну заяву
18 липня 2024 року адвокатом Бреусом Є.В., який діє в інтересах відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , законний представник неповнолітніх ОСОБА_4 , подано відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
В обґрунтування заперечень вказує, що ОСОБА_7 у визначений в позові період, у фактичних шлюбних відносинах з позивачкою не перебував.
Докази, на підтвердження заявлених позовних вимог не є належними та достатніми для задоволення вимоги, оскільки не підтверджують факт ведення позивачкою та ОСОБА_7 спільного господарства, наявності у них спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків притаманних подружжю. 
Судове рішення
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 1997 року по 03 лютого 2022 року, відмовлено. 
Суд виснував, що в ході судового розгляду не доведено не тільки факт проживання   позивачки з  ОСОБА_7  однією сім`єю на час придбання майна, про своє право на яке заявляє позивач, а й той факт, що джерелом його набуття є їхні спільні сумісні з ОСОБА_7  кошти або їхня спільна праця, відтак підстави для задоволення позову відсутні. 
Апеляційна скарга
Не погоджуючись з судовим рішенням, представник позивача адвокат Олена Семенова подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2024 року та новим рішенням задовольнити позовні вимоги  ОСОБА_1 , а саме встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу  ОСОБА_1  та ОСОБА_7  в період з 1997 року по  ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування оскарження вказала, що суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права, не врахував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_7 проживали разом в с. Іванівка, Світловодського району, Кіровоградської області, що підтверджено довідкою сільської ради, потім проживали та були разом зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , де разом вели спільне господарство: садили город, тримали курей, гусей, качок. 

Посилання представника відповідачів на доказ, а саме ТОК ШОУ «Говорить Україна», знятого у 2016 році, де ОСОБА_7 розповідав про своє життя 20 років тому, не має жодного відношення до обставин, які просить встановити ОСОБА_1 .

У зв`язку з юридичною необізнаністю, ОСОБА_7 у нотаріуса відверто відповів, що в зареєстрованому шлюбі не перебуває, щодо фактичних шлюбних відносин - цивільного шлюбу в нього не запитували, заяви були підготовані нотаріусом заздалегідь, які ОСОБА_7 підписав не читаючи при укладенні договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки.

Таким чином суд першої інстанції неправильно оцінив докази та здійснив хибний висновок. 
Відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідачів адвокат Бреус Є.В. зазначив, що рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2024 року у справі №401/1599/24 є законним та обґрунтованим, оскільки прийняте з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. 

За життя ОСОБА_7 стверджував, що він в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах, які мають ознаки спільного проживання та ведення господарства, не перебував, шлюбного договору з іншими особами не укладав. 

Відповідна інформація викладена та підтверджується письмовими доказами, а саме у пункті 1.15 договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого 17 серпня 2020 року ОСОБА_8 , державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2-261 та відповідній заяві. 

Верховний Суд неодноразово наголошував, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. 

Судом достеменно встановлено, що ОСОБА_7 у фактичних шлюбних відносинах, які обумовлюють спільне проживання та ведення господарства, не перебував, а позивачем не доведено не тільки факту проживання з ОСОБА_7 однією сім`єю на час придбання майна, про яке заявлено, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні з ОСОБА_7 кошти або спільна праця. 

Факт перебування в стосунках без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце сталі відносини, які притаманні подружжю.

Аналогічного правового висновку дійшов 12 грудня 2019 року Верховний Суд у своїй постанові під час розгляду справи № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18) залишивши без мін постанову апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2018 року. 
Рух справи
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2024 року.
Ухвалою від 31.01.2025р справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2024 року призначено  до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді  на  25 березня 2025 року.
У зв`язку з задоволеним клопотання сторони позивача про виклик свідка, оголошено перерву до 21 травня 2025р.
21 травня 2025р продовжено перерву, за наслідком поданої заяви стороною позивача про неможливість з`явитися у судове засідання, через виклик до військової частини (а.с.47 том 2). 
У період з 09 червня 2025 року по 27 червня 2025 року (включно) головуючий суддя Дьомич Л.М. та члени колегії з розгляду даної справи – судді Дуковський О.Л. та Письменний О.А. перебували у відпустці на підставі відповідних наказів голови Кропивницького апеляційного суду. 
Позиція сторін
       Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд. Треті особи у справі та відповідач ОСОБА_5 до суду не з`явилися, процесуальних заяв/клопотань щодо розгляду, не подавали.
       Неявка сторін, належних чином повідомлених про судове слухання, не перешкоджає розгляду справи, ст. 372 ЦПК.
       Представник позивачки, адвокат Семенова О.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову.
       Представник відповідачів неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 адвокат Бреус Є.В. заперечував щодо мотивів оскарження, наполягав на незмінності судового рішення. 
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.  
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, за наступного. 
Обставини встановлені судом
       17 серпня 2020 року ОСОБА_9 як продавець, та ОСОБА_7 як покупець, уклали договір купівлі – продажу земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Панченко Н.В., відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3510945300:50:028:0016 площею 1, 1500 га, що розташована в АДРЕСА_2 , а покупець приймає майно та сплачує за нього обумовлену суму, а саме 26000 грн 00 коп, які отримані продавцем від покупця повністю до підписання договору.
У відповідності до п. 1.15 договору, у заяві, зі змістом до підписання цього договору продавець ознайомлена, покупець стверджує, що станом на 17 серпня 2020 року він в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах , які витікають зі спільного проживання та ведення спільного господарства, не перебуває, шлюбного договору з іншими особами не укладав. Відповідна заява зберігається в справах Світловодської міської держаної нотаріальної контори. (а.с. 31-32)
17 серпня 2021 року ОСОБА_9 як продавець, та ОСОБА_7 як покупець, уклали договір купівлі – продажу житлового будинку, посвідчений державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Панченко Н.В., відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , а покупець приймає майно та сплачує за нього обумовлену суму, а саме 22 000 грн 00 коп, які отримані продавцем від покупця повністю до підписання договору. 
У відповідності до п. 1.15 договору, у заяві, зі змістом до підписання цього договору покупець стверджує, що станом на 17 серпня 2020 року він в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах, які походять зі спільного проживання та ведення спільного господарства, не перебуває, шлюбного договору з іншими особами не укладав. Відповідна заява зберігається в справах Світловодської міської держаної нотаріальної контори (а.с. 104-107).
Згідно заяви ОСОБА_7 , наданої Світловодській міській державний нотаріальній конторі 17 серпня 2020 року при укладанні договору купівлі – продажу земельної ділянки встановлено, що її зміст в повній мірі відповідає наведеному у п. 1.15 договору (а.с. 98). 
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с. 13)
Спадкова справа № 16/2022 заведена 16 лютого 2022 року щодо майна померлого ОСОБА_7 , згідно інформації приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Драної Л.А.
Заява про прийняття спадщини подана ОСОБА_10 , братом померлого.
30 серпня 2023 року зареєстрована спадкова справа № 114/2023 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , спадкоємцями якого є: ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_2 , 2008 року народження, ОСОБА_11 , 1999 року народження, ОСОБА_5 , 2006 року народження. 
04 липня 2024 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_2 , 2008 року народження, ОСОБА_11 , 1999 року народження. На ім`я ОСОБА_5 , 2006 року народження, свідоцтво не видавалось (а.с. 67, 148-160). 
       Свідок ОСОБА_9 засвідчила, що в жовтні – листопаді 2019 року до неї звернувся ОСОБА_7 з пропозицією купити належний їй будинок АДРЕСА_2 . У грудні 2019 року він заселився в будинок з ОСОБА_1 і разом жили. За домовленістю, вони виплачували вартість будинку частинами. У серпні 2020 року уклала з ОСОБА_7 , як покупцем, договір купівлі – продажу. Підтвердила, що позивачка з померлим проживали разом.
Свідок ОСОБА_12 свідчила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 були покупцям у її магазині в селищі Власівка, їй відомо, що вони купили будинок по АДРЕСА_2 і жили разом до смерті ОСОБА_7 . Зі слів ОСОБА_7 знає, що вони з позивачкою в цивільному шлюбі 26 років, раніше жили в селі.
       Свідок ОСОБА_4 повідомила суду, що вона співмешканка рідного брата ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , відповідачі у справі їх спільні діти. ОСОБА_1 періодично проживала з ОСОБА_7 , а періодично ОСОБА_7 проживав з іншими жінками. У 2006 році ОСОБА_7 переїхав у Власівку, спочатку знімав житло, а потім купив будинок. У Власівці він проживав з різними жінками, якісь періоди проживав з ОСОБА_1 , проте не постійно, до першої сварки. Фактично він жив сам, іноді з різними жінками, в тому числі і деякий час з позивачкою, проте сім`ї у них не було. 
Норми права застосовані судом першої інстанції
Норми матеріального права
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав  та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця)  до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом  або за законом.
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У відповідності до положень ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 
Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу,  шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
За змістом наведеної вище норми, правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.
Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Норми процесуального права 
Частиною третьою статті 12 та частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Докази в суді апеляційної інстанції
       За наслідком задоволеного клопотання сторони позивача, апеляційним судом допитана свідок ОСОБА_13 , співмешканка сина позивачки, яка підтвердила обставини спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в період придбання спірного майна.
Мотиви апеляційного суду
       Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_7 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 01.01.1997 року по 03.02.2022року.
       Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що період визначений позивачем охоплює дію кодексів 1963 року та 2003 років, що відповідно впливає на застосування норм права. Однак майно, щодо якого порушене питання, придбане в період дії кодексу 2003 року.
        Звернення до суду відбулося у позовному провадженні, що означає наявність спору про право, однак вимог майнового характеру не заявлено, із заявленої вимоги виходить про невизнане/оспорюване відповідачами право позивачки на спадок померлого. 
У позові наведені норми спадкового права, що регулюють право сторони на майно померлого. 
Суд  першої інстанції, вирішуючи спір поміж іншим правильно звернув увагу, що встановлення юридичного факту, факту  спільного проживання зі спадкодавцем може давати право на спадкування, але лише за певних умов. Зокрема, особи, які не є спадкоємцями першої, другої чи третьої черги за законом і проживали однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до його смерті, мають право на спадкування у четверту чергу, ч.3 ст.1268 ЦК.  
Таким чином встановлення факту проживання ОСОБА_1 з померлим, не матиме юридичних наслідків для прийняття спадщини, так як відповідачі є спадкоємцями другої черги, за наслідком спадкування після смерті батька, рідного брата спадкодавця ОСОБА_7 .
Натомість, в обставинах справи та поясненнях сторона позивача доводила про спільне проживання, бюджет, господарство, тощо. Таким чином вказуючи про спільність майна, однак відповідної вимоги не заявлено. 
Так, звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 посилалась на те, що з 1996 року по березень 2021 року проживала з ОСОБА_7 однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. Вони дбали один про одного, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, купували необхідне майно, продукти харчування, одяг та ліки. 

У серпні 2020 року за спільні кошти придбали житловий будинок АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку площею 0, 15 га з кадастровим номером 3510945300:50:028:0016, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою, де відразу почали проживати, зареєструвавши місце проживання. 

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, залишилась спадщина: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5, 23 га на території Іванівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області (Великоандрусівської сільської громади Олександрійського району Кіровоградської області), а також 1/2 частина житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_2 . 

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, необхідно для прийняття спадщини, оскільки позивачка не є офіційною дружиною спадкодавця, а також для поділу майна - житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_2 . 

Під час застосування положень статті 74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, суди враховують, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі  та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2024 року відмовлено у прийнятті до спільного розгляду з вищезазначеним позовом та повернуто позовну заяву ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. (а.с. 118-120).

Таким чином первісний обсяг заявлених вимог, залишився незмінним, тобто у позовному провадженні встановлення юридичного факту з метою як отримання спадщини так і встановлення, що спадкове майно є спільним майном позивачки та спадкодавця. 

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зроблено такі висновки:
"41. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).
42. Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
43. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
44. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна, а лише підставою для вирішення такої справи.
70. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна".
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22) зазначено, що "за змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України".
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52). 
Наведені обставини звернення, зміст позовної заяви свідчить про поділ майна, однак звернулася до суду позивачка з вимогою про встановлення факту спільного проживання. При цьому наявний спір з відповідачам щодо майна, яке юридично закріплене за померлим і щодо якого отримані свідоцтва про спадкування.
За виниклими правовідносинами, позовні вимоги про поділ майна, що належить особам на праві спільної сумісної власності, є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих та повторних судових процедур вирішити цивільну справу. 
Заявлення в таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не здатне забезпечити захист прав власника. 
Апеляційний суд ще раз окреслює, що Велика Палата ВС виснувала, що рішення судів у частині вирішення як окремої вимоги встановлення факту спільного проживання підлягають скасуванню. Обґрунтування позиції щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження суд має навести в мотивувальній частині рішення, а в резолютивній – зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо заявленої вимоги. Встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, де є спір про майно є підставою позову, а не самостійним способом захисту прав в спорі, який підлягає формулюванню як самостійна вимога. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна, а з врахуванням обставин даної справи, визнання права на майно, що придбане в період спільного проживання за спільні кошти.
Таким чином, як вище наведено, обраний спосіб захисту, не є ефективним для позивачки, що становить окрему підставу для відмови у позові. 
Суд першої інстанції поміж іншим однією з підстав відмови в позові вказував на таке, але хибно вдався до оцінки доказів і здійснення висновків, які не можуть прийматися до уваги при розгляді інших справ, так як відмова у позові становить неефективність способу захисту невизнаного/ порушеного права.
Також місцевий суд не відокремив та не розмежував майно померлого,  яке  позивачка вказала як спадкове майно,  не конкретизовано застосування норм права,  що загалом не вплинуло на правильність висновку. Однак колегія звертає увагу, що серед майна також в перелік   включена  земельна ділянка площею 5.23 га  на території Іванівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області (входить до складу Великоандрусівської сільської громади Олександрійського району Кіровоградської області), належна ОСОБА_7 згідно Державного акту, виданого 30 жовтня 2006р (а.с.15 том1). Дане майно не визначено ОСОБА_1 як спільне майно з померлим, спільно не придбавалось, було особистим майном померлого, на нього сторона претендує як на спадок, але висновок колегія у мотивувальній частині здійснила щодо черговості спадкування, доцільності встановлення юридичного факту, ч. 3 ст. 268 ЦК в порівняні з черговістю відповідачів. 
Так як загальний висновок місцевого суду є правильним, то апеляційна інстанція погоджується з судовим рішенням, з акцентуванням, що оцінка доказів у справі не матиме значення для розгляду іншої справи, так як підстава залишення без зміни оскаржуваного рішення, лише обраний стороною спосіб захисту.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про скасування судового рішення, тому суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, суд не здійснює розподіл судових витрат. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
У Х В А Л И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2024 року – без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 25 липня 2025р.

Головуючий суддя                                                Л. М. Дьомич

Судді                                                                О. Л. Дуковський

                                                                       О. А. Письменний 

.