УХВАЛА    
         
23 липня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 162/675/23
провадження № 61-12939св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого  -	Луспеника Д. Д.,	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,	Гулька Б. І.,  Лідовця Р. А.,  	
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачі:  Моторне (транспортне) страхове бюро України, військова частина НОМЕР_1 ,
третя особа - ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України, в інтересах якого діє адвокат Гусєв Павло Володимирович, про ухвалення додаткового судового рішення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог та судових рішень
 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати) та шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). 
 
Позовну заяву обґрунтували тим, що 12 жовтня 2022 року о 07 год 10 хв військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , керуючи військовим легковим автомобілем «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 (на чорному фоні), що перебуває на балансі в/ч НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Р-14 з  с. Любешів у напрямку с. Дольськ, на 139 км + 400 м допустив зіткнення з  велосипедистом, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого велосипедист ОСОБА_2 загинув на місці події. За наслідками ДТП відкрите кримінальне провадження № 62022140130000116 від 12 жовтня 2022 року за частиною першою статті 415 Кримінального кодексу України (далі - КК України), в  якому позивачі є потерпілими. Досудове розслідування проводиться слідчими Третього слідчого відділу (з  дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника військового автомобіля, яким керував ОСОБА_4 , не була застрахована. Досудове розслідування триває уже тривалий час і ще не завершене, тому позивачі обрали захист своїх прав шляхом звернення до суду в цивільному порядку. На час ДТП ОСОБА_4 керував закріпленим за ним автомобілем «Mitsubishi Pajero» на законних підставах, виконував покладені на нього обов`язки, тому за завдану матеріальну шкоду відповідальність несе також роботодавець, а саме в/ч НОМЕР_1 . Втрата рідної людини, для дружини - чоловіка, а для дітей  - батька, стало для них непоправною моральною і психологічною травмою на все подальше життя. Виходячи із  принципів розумності та справедливості, позивачі оцінили завдану моральну шкоду в розмірі по 1 250 000,00 грн на кожного. 
 
З огляду на викладене позивачі просили суд стягнути з МТСБУ в користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 100 106,00 грн, з яких: 26 800,00 грн - відшкодування моральної шкоди, 9 556,00 грн - витрати на поховання, 56 000, 00 грн - витрати на спорудження надгробного пам`ятника, 7 750,00 грн - шкода, пов`язана з фізичним знищенням майна, та витрати на професійну правничу допомогу адвоката; стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 26 800,00 грн на відшкодування моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу адвоката; стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 26 800,00 грн на відшкодування моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу адвоката; стягнути з в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 в розмірі 1 250 000 грн, на користь ОСОБА_2 у розмірі 1 250 000,00 грн та на користь ОСОБА_3 у розмірі 1 250 000,00 грн, а також стягнути витрати позивачів на професійну правничу допомогу адвоката.
 
Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2023 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до  відповідача ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати) та на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в  частині стягнення з   ОСОБА_4 на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по  1 250  000,00 грн кожному та витрат на професійну правничу допомогу.
 
Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року ОСОБА_4 залучено до участі в цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
 
Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 20 березня 2024  року позов задоволено частково. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 88 39,00   грн, з яких: 26   800,00   грн - відшкодування моральної шкоди, 5 595,00 грн - витрати на поховання; 56  000,00  грн - витрати на спорудження надгробного пам`ятника. Стягнуто з  МТСБУ на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в порядку страхового відшкодування у розмірі 26  800,00 грн. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди в порядку страхового відшкодування у  розмірі 26 800,00 грн. Стягнуто з  в/ч   НОМЕР_1 відшкодування моральної шкоди на  користь ОСОБА_1 - в розмірі 300  000,00 грн, на користь ОСОБА_2 - в розмірі 300 000,00 грн та на користь ОСОБА_3 - у розмірі 300 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог  відмовлено.
 
Додатковим рішенням Любешівського районного суду Волинської області від  05  квітня  2024  року стягнуто з МТСБУ в дохід держави судовий збір у розмірі 488,20 грн, з  в/ч НОМЕР_1 - 3  093,60 грн. Стягнуто з  МТСБУ на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 199,48 грн, на  користь ОСОБА_2 - судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 199,48 грн, на користь ОСОБА_3 - судові витрати за надання професійної правничої допомоги на сумі 199,48 грн; стягнуто з в/ч НОМЕР_1 на  користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 1  264,02 грн, на користь ОСОБА_2 - судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 1  264,02 грн, на користь ОСОБА_3 - судові витрати за  надання професійної правничої допомоги на сумі 1 264,02 грн. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.
 
Додатковим рішенням Любешівського районного суду Волинської області від  10  травня 2024  року відмовлено у задоволенні заяви представника   МТСБУ - адвоката Гусєва П. В. про ухвалення додаткового рішення.
 
Постановою Волинського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року апеляційні  скарги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , подані представником   ОСОБА_5 , та апеляційні скарги відповідачів в/ч НОМЕР_1 , МТСБУ задоволено частково. Рішення  Любешівського районного суду Волинської області від  20  березня 2024  року, додаткове рішення  Любешівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2024  року, додаткове рішення Любешівського районного суду Волинської області від 10 травня 2024 року в цій справі скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.
 
Постановою Верховного Суду від 04 червня 2025 року касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_5 , задоволено частково. Постанову Волинського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року скасовано. Справу в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до в/ч НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення
 
У липні 2025 року МТСБУ, в інтересах якого діє адвокат Гусєв П. В., із застосуванням засобів поштового зв`язку подало до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 162/675/23.
 
Заяву мотивувало тим, що в провадженні Верховного Суду перебувала справа №  162/675/23 за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування. З результатом розгляду цієї справи Верховним Судом було ухвалене остаточне судове рішення про часткове задоволення позовних вимог вказаних позивачів, однак не вирішене питання про розподіл судових витрат. 
 
Також МТСБУ вказувало на те, що 12 жовтня 2021 року між ним та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» (далі - АО «ІНС.ЛОУ ГРУП») укладений договір про  надання правової допомоги № 4.1/12-10/2021. На виконання умов цього договору між ним та  АО «ІНС.ЛОУ ГРУП» була також укладено додаткову угоду на ведення справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до нього.  Крім того, у  пункті 1 додаткової угоди визначено вартість правової допомоги у сумі 2 000,00  грн, які сплачуються ним як замовником після підписання акта виконаних робіт. Відповідно до умов додаткової угоди договору про надання правової допомоги від 12 жовтня 2021 року № № 4.1/12-10/2021 АО «ІНС.ЛОУ ГРУП» здійснено представництво його інтересів у справі № 162/675/23 у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, але не виключно, подано відзив на позовну заяву, апеляційну скаргу, відповідь на відзив тощо. 
 
Крім того, МТСБУ зазначало, що  у  відзиві на позовну заяву його представник повідомляв суд, що згідно з пунктом 8  частини третьої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) воно очікує понести судові витрати на правову допомогу у цій справі у розмірі 2 000,00 грн. 
 
З огляду на вказане МТСБУ, в інтересах якого діє адвокат Гусєв П. В., просить розподілити судові витрати відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України та стягнути з позивачів на його користь судові витрати на правову допомогу у  розмірі 2 000,00 грн.
 
Позиція Верховного Суду та її правове обґрунтування 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви МТСБУ, Верховний Суд вважає, що така заява про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що  постанова суду касаційної інстанції складається, крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Таким чином, нормами процесуального права передбачено повноваження касаційного суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в  статтях 141-142 ЦПК України.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Тобто у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
 
Вказаний висновок узгоджується з висновками, викладеними, зокрема, в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 500/2632/19 (провадження № 11-436апп21), від 30 березня 2021 року у справа № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі №  530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18).
 
Ця правова позиція щодо застосування вказаної вище норми права є незмінною.
 
При прийнятті 04 червня 2025 року постанови Верховного Суду розподіл судових витрат не був вирішений, оскільки суд касаційної інстанції не ухвалював своє рішення і не змінював його, а направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова про передачу справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору по суті.
 
Таким чином, оскільки постановою Верховного Суду від 04 червня 2025 року касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_5, задоволено частково; постанову Волинського апеляційного суду  від 15 серпня 2024 року скасовано; справу в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до в/ч НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції, не вирішується. 
 
Такий розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який при новому розгляді справи ухвалить нове судове рішення, у тому числі шляхом ухвалення у порядку, передбаченому ЦПК України, додаткового рішення.
 
Висновки Верховного Суду
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що заява МТСБУ, в інтересах якого діє адвокат Гусєв П. В., про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає.
 
Керуючись статтею 141, 260, 270, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України, в  інтересах якого діє адвокат Гусєв Павло Володимирович, про ухвалення додаткового судового рішенняу справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, військової частини НОМЕР_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати) та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили моменту її прийняття, є  остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	Д. Д. Луспеник	
    Судді:	    І. Ю. Гулейков      	
 	Б. І. Гулько      	
 	Г. В. Коломієць      	
 	Р. А. Лідовець