ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/23580/24                                      Головуючий у 1-й інстанції:  Перепелиця А.М. 
                                                                                                  Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 серпня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,
за участю секретаря          Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Технопласт» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Технопласт» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
                                        В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Технопласт» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: 
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.02.2024 № 42292302, від 08.02.2024 № 42332407, від 08.02.2024 № 42382407, від 08.02.2024 № 42400714. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ «Технопласт» звернулось до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДПС у Київській області відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82, п. 52-2, п.п. 69.2-2, п.п.69.35 п. 69 підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, п. 2 ч. 1, ст.13, п.п. 9-23 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2022 рік, на підставі наказу ГУ ДПС у Київській області від 04.02.2022 №121-п та направлень від 22.02.2022 №921/0717, №922/0717, №923/0717, №924/0717, №925/0717, №926/0717, №927/0717, №928/0717, №929/0717, №930/0717, від 08.12.2023 №9532/10-36-07-08, №9533/10-36-07-08, №9538/0714 від 11.12.2023 №9599/0714, №9600/0714 проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Технопласт» за період діяльності з 01.01.2017 по 30.09.2021 з метою встановлення дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.
За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 01.02.2024 №9/10-36-07-14/30523984, відповідно до висновків якого встановлено порушення ТОВ «Технопласт»:
- пп.14.1.11, 14.1.257 п.14.1 ст.14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 р. ІІІ Податкового кодексу України, порушення п.5, 7, 21 №15 «Дохід», 11 «Зобов`язання», 16 «Витрати», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 507 691 грн., в тому числі по періодам: 1 кв. 2018 р. в сумі 26 975 грн., ІІ кв.2018 р. в сумі 21 628 грн., III кв. 2018 р. в сумі 52 214 грн., IV кв. 2018 р. в сумі 21 607 грн., І кв. 2019 р. в сумі 10 777 грн., ІІ кв. 2020 р. в сумі 10 800 грн., ІІІ кв. 2020 р. в сумі 59 850 грн., IV кв. 2020 р. в сумі 92 880 грн., І кв. 2021 р. в сумі 60 840 грн., ІІ кв. 2021 р. в сумі 85 500 грн., III кв. 2021 р. в сумі 64 620 грн.;
- пп. 141.4.2 п.141.4 ст.141 ПК України в частині неутримання та неперерахування до бюджету податку від суми сплаченого доходу нерезиденту, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента у сумі 1120097,00 грн, у тому числі за 1 квартал 2017 року в сумі 47919,00 грн., за 3 квартал 2017 року в сумі 27688,00 грн., за 4 квартал 2017 року в сумі 874778,00 грн., 3 квартал 2019 року в сумі 69104,00 грн., за 2 квартал 2021 року в сумі 100608,00 грн;
- пп.16.1.3, п. 16.1 ст.16, п.103.9 ст.103 ПК України, наказу Міністерства фінансів України №897 від 20.10.2015 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства», в частині неподання додатків до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2017 року, півріччя 2017 року, 9 місяців 2017 року, за 2017 рік, за півріччя 2021 року, 9 місяців 2021 року, 2021 рік;
- п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1, п.л.168.4.1, п.168.4 ст.168, п.176.2 «а» ст.176, п.171.1, п.171.2 «а» ст. 171 ПКУ, а саме: несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 138866,77 грн., в тому числі у лютому 2017 р. на суму 36,00 грн., березні 2017 р. на суму 18,00 грн., квітні 2017 р. на суму 450,03грн., серпні 2017 р. на суму 1365,74 грн., грудні 2017р. на суму 13326,38грн., січні 2018р. на суму 3420,00грн., лютому 2018 р. на суму 2386,63 грн., квітні 2018 р. на суму 2946,12 грн., травні 2018 р. на суму 17362,77 грн., червні 2018р. на суму 13185,89 грн., липні 2018р. на суму 1827,95грн., серпні 2018р. на суму 11 196,21 грн., вересні 2018р. на суму 1 033,96грн., жовтні 2018р. на суму 1530,18 грн., листопаді 2018р. на суму 807,76 грн., січні 2019р. на суму 510,84 грн., лютому 2019 р. на суму 1 487,08 грн., квітні 2019 р. на суму 103,26 грн., травні 2019 р. на суму 2 502,49 грн., червні 2019 р. на суму 727,22 грн., липні 2019р. на суму 1560,95 грн., серпні 2019 р. на суму 1 240,22 грн., жовтні 2019 р. на суму 3996,86 грн., листопаді 2019 р. на суму 6 147,63 грн., лютому 2020 р. на суму 4182,85 грн., липні 2020 р. на суму 1626,39 грн., серпні 2020 р. на суму 1346,25грн., вересні 2020р. на суму 1953,07грн., жовтні 2020 р. на суму 758,01грн., листопаді 2020р. на суму 743,4 грн., січні 2021р. на суму 8588,72 грн., березні 2021 р. на суму 108,27 грн., квітні 2021р. на суму 346,53грн., травні 2021р. на суму 3242,23грн., червні 2021р. на суму 2892,12грн., липні 2021р. на суму 1862,47грн., серпні 2021р. на суму 14624,34грн., вересні 2020р. на суму 7421,95грн.;
- п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, п.п.168.1.2, п.п.168.1.4 п.168.1 ст. 168, абз. «а» п.176.2 ст.176 ПКУ, а саме: несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору на загальну суму 10066,87 грн., в тому числі у квітні 2017 р. на суму 2332, 12грн., грудні 2017р. на суму 1110,52 грн., січні 2018 р. на суму 285,00 грн., лютому 2018 р. на суму 198,89 грн., березні 2018 р. на суму 2632,28 грн., травні 2018 р. на суму 1068,46 грн., червні 2018р. на суму 460,04 грн., липні 2018р. на суму 581,90 грн., листопаді 2019 р. на суму 20,56 грн., грудні 2019 р. на суму 551,38 грн., січні 2021р. на суму 181,11грн., серпні 2021р. на суму 623,50 грн., вересні 2020 р. на суму 21,10 грн.
Не погоджуючись з висновками акта перевірки від 01.02.2024 №9/10-36-07-14/30523984, позивачем до контролюючого органу подано заперечення, за результатами розгляду яких висновки зазначеного акта перевірки залишено без змін.
На підставі висновків акта перевірки від 01.02.2024 №9/10-36-07-14/30523984 податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 08.02.2024 №42292302, від 08.02.2024 №42332407, від 08.02.2024 №42382407, від 08.02.2024 №42400714.
Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями позивачем на адресу Державної податкової служби України подано скаргу.
Рішенням Державної податкової служби України від 18.04.2024 №11173/6/99-00-06-01-01-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 08.02.2024 №42292302, від 08.02.2024 №42332407, від 08.02.2024 №42382407, від 08.02.2024 №42400714 - без змін.
Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 08.02.2024 №42292302, від 08.02.2024 №42332407, від 08.02.2024 №42382407 та від 08.02.2024 №42400714 протиправними та необґрунтованими, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими, оскільки у ході перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 08.02.2024 №42292302, від 08.02.2024 №42332407, від 08.02.2024 №42382407 та від 08.02.2024 №42400714 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивач здійснює господарську діяльність та веде бухгалтерський облік у відповідності до вимог чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
За приписами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
За правилами положень пункту 198.3 статті 198 ПК України нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані положеннями Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (далі - Закон №996-ХІV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Суд зазначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених документами.
Відповідно до визначення терміну «первинний документ», яке наведене в статті 1 Закону №996-ХІV - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Таким документом є первинний документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо її закінчення.
Статтею 9 Закону №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Верховний Суд у постанові від 20.12.2023 у справі №520/7077/20 зазначив, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Отже, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
У той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Такий правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19.
При вирішенні адміністративної справи № 200/3458/21 у постанові від 15.03.2023 Верховним Судом сформовано обов`язкову для врахування судами правову позицію, згідно з якою в податковому праві діє принцип презумпції добросовісності платника податків, який означає, що з метою забезпечення виконання податкового обов`язку особа вжила усіх передбачених законодавством заходів і її дії (бездіяльність) не мають на меті чогось іншого, крім як виконання вимог податкового законодавства до того часу поки податковими органами не доведено зворотного. Контролюючий орган на підтвердження недобросовісності поведінки платника податків повинен надати відповідні докази та вказати дані, що свідчать про наявність у останнього реальної можливості за допомогою розумних заходів з належною обачністю пересвідчитися в тому, що від його імені здійснюються податкові правопорушення і, що він міг завадити їх вчиненню або їх припинити.
Законодавство не містить певних конкретних критеріїв добросовісності платника податків. Водночас, слід визнати обґрунтованим застосування на практиці цього підходу, оскільки подібне розмежування платників податків дозволяє індивідуалізувати юридичну відповідальність особи та забезпечити дотримання правопорядку.
У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.
У постанові від 14.02.2020 (адміністративне провадження № К/9901/26975/18) Верховний Суд зробив висновок, що у разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною першою   статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України   обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу), повинен довести, що у нього були встановлені   законом   підстави для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми податкового зобов`язання.
Щодо господарських взаємовідносин ТОВ «Технопласт» з ФОП ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає таке.
Як вбачається з акта від 01.02.2024 №9/10-36-07-14/ НОМЕР_1 , у ході перевірки встановлено, що ТОВ «Технопласт» за період з квітня 2020 року по вересень 2021 року мало взаємовідносини з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , основний вид діяльності - «консультування з питань комерційної діяльності й керування».
Так, між ТОВ «Технопласт» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір про надання послуг від 16.04.2020 №16-04, відповідно до пункту 1 якого за цим договором виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати замовнику послуги по правовому супроводженню господарської діяльності та комерційної діяльності, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати послуги виконавця, надані останнім у порядку, спосіб та строки, що визначені цим договором та/або додатковими угодами до нього.
Під час перевірки позивачем на підтвердження виконання умов договору про надання послуг від 16.04.2020 №16-04 надано:
- акти прийому-передачі послуг від 05.05.2020 №1, від 09.05.2020 №2, від 03.07.2020 №3, від 01.09.2020 №4, від 08.09.2020 №5, від 30.09.2020 №6, від 10.11.2020 №7, від 30.11.2020 №8, від 15.01.2021 №9, від 25.02.2021 №10, від 19.03.2021 №11, від 07.04.2021 №12, від 30.04.2021 №13, від 09.06.2021 №14, від 12.07.2021 №15, від 09.08.2021 №16, від 03.09.2021 №17, відповідно до яких ФОП ОСОБА_1 надавались консультаційні та інформаційні послуги;
При цьому, надані до перевірки акти прийому-передачі містять лише найменування наданої послуги, без розкриття змісту, обсягу таких послуг та без зазначення одиниць кількості витраченого часу, що унеможливлює встановлення обсягу фактично виконаних робіт та визначення порядку формування вартості наданих послуг.
Формальна наявність вказаних актів не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання договірних відносин, і не дає можливості суду дійти обґрунтованого й переконливого висновку про фактичне проведення господарських операцій.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що надані до перевірки та долучені до матеріалів справи листи, брошури та діаграми мають лише загальний пізнавальний та інформаційний характер і не містять жодних результатів та рекомендацій, які дали б дали змогу замовнику використати їх у своїй господарській діяльності, а також не відповідають вимогам первинного документу з урахуванням вимог Закону №996-ХІV.
В той же час, документи, які дали б змогу чітко відстежити результат замовлених робіт (послуг) за договором від 16.04.2020 №16-04 відсутні. Будь-яких документів на підтвердження спрямованості спірних послуг на досягнення конкретних цілей у діяльності платника не надано. Також, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що виконавці за відсутності звітів, взагалі вивчали, досліджували та аналізували споживчий попит на ринку, на якому здійснює свою діяльність позивач. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, яким чином надавалися маркетингові послуги, який практичний результат їх використання позивачем.
Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження фактичного здійснення операцій з надання (отримання) послуг, враховуючи специфіку таких послуг та договорів, що їх регламентують, позивач повинен мати відповідні належно оформлені первинні документи, зокрема і ті, які посвідчують мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг, а також можливість проведення таких операцій контрагентом з урахуванням необхідного часу, місця, матеріальних ресурсів необхідних для надання таких послуг.
Отже, вищезазначеними документами неможливо підтвердити отримання ТОВ «Технопласт» послуг від ФОП ОСОБА_1 за договором від 16.04.2020 №16-04 та їх використання в господарській діяльності, що свідчить про відсутність реального здійснення таких операцій.
Щодо господарських взаємовідносин ТОВ «Технопласт» та ФОП ОСОБА_1 за договором оренди транспортного засобу від 11.06.2020 №11-06/20, колегія суддів зазначає таке.
Як вбачається з акта від 01.02.2024 №9/10-36-07-14/ НОМЕР_1 , у ході перевірки встановлено, що ТОВ «Технопласт» за період з червня 2020 року по вересень 2021 року мало взаємовідносини з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 , основний вид діяльності - «надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів».
Так між ТОВ «Технопласт» (орендар) та ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) укладено договір оренди транспортного засобу від 11.06.2020 №11-06/20, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування транспортний засіб, що визначений у цьому договорі, для здійснення статутної діяльності та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.
Підпунктом 1.2. договору оренди транспортного засобу від 11.06.2020 №11-06/20 визначено відомості про транспортний засіб, що орендується, а саме: марка BMW модель X3, тип - загальний легковий універсальний-В, рік випуску - 2016, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , об`єм двигуна - 1995, колір - сірий.
ФОП ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Технопласт» було виписано наступні акти виконаних робіт (наданих послуг), до договору від 11.06.2020 №11-06/20 оренди транспортного засобу: від 30.11.2020 за період з 01.11.2020 по 30.11.2020 на суму 36000,00 грн.; від 31.10.2020 за період з 01.10.2020 по 31.10.2020 на суму 36000,00 грн.; від 28.02.2021 за період з 01.02.2021 по 28.02.2021 на суму 36000,00 грн.; від 31.12.2020 за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 на суму 36000,00 грн.; від 31.01.2021 за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 на суму 36000,00 грн.; від 30.04.2021 за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 на суму 36000,00 грн.; від 31.03.2021 за період з 01.03.2021 по 31.03.2021 на суму 36000,00 грн.; від 31.05.2021 за період з 01.05.2021 по 31.05.2021 на суму 36000,00 грн.; від 30.05.2021 за період з 01.06.2021 по 30.06.2021 на суму 36000,00 грн.; від 31.07.2021 за період з 01.07.2021 по 31.07.2021 на суму 36000,00 грн.; від 30.09.2021 за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 на суму 36000,00 грн.; від 31.08.2021 за період з 01.08.2021 по 31.08.2021 на суму 36000,00 грн.; від 31.07.2020 за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 на суму 36000,00 грн.; від 30.06.2020 за період з 15.06.2020 по 30.06.2020 на суму 36000,00 грн.; від 31.08.2020 за період з 01.08.2020 по 31.08.2020 на суму 36000,00 грн.; від 30.09.2020 за період з 01.09.2020 по 30.09.2020 на суму 36000,00 грн.
Відповідно до картки рахунку по ФОП ОСОБА_1 ОСВ 631 оплата за юридичні послуги проводилася згідно з наступними платіжними дорученнями: від 10.07.2020 №4, від 25.08.2020 №6, від 13.10.2020 №8, від 10.11.2020 №10, від 01.12.2020 №13, від 21.12.2020 №14, від 05.02.2021 №16, ві. 15.03.2021 №18, від 07.04.2021 №20, №21, від 30.04.2021№22, від 09.06.2021 №24, від 12.07.2021 №27, від 09.08.2021 №28, №29.
Право власності орендодавця підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 17.12.2019 ТСЦ 8043.
До матеріалів справи долучено копію наказу ТОВ «Технопласт» від 15.06.2020 №15-06/1 про закріплення автотранспорту за комерційним директором ОСОБА_3 .
При цьому, як вказує відповідач, до перевірки не надано первинних документів, які давали б змогу встановити факт використання транспортного засобу з метою здійснення статутної діяльності товариства, а саме: рішення загальних зборів учасника/засновника про взяття в оренду ТЗ; нотаріально завірений договір оренди транспортного засобу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; наказів директора про взяття на баланс транспортного засобу, про списання витрат, паливо-мастильних матеріалів на обслуговування основного засобу згідно норм, про закріплення транспортного засобу за відповідальними працівниками; інформацію разом з підтверджуючими документами про використання даного транспортного засобу з метою забезпечення господарської діяльності товариства (накази про відрядження ТЗ, шляхові листи (відомості про маршрут), авансові звіти та інше).
З приводу ненадання під час перевірки рішення загальних зборів учасника/засновника про взяття в оренду ТЗ позивачем зазначено, що враховуючи ціну договору, наявність такого рішення загальних зборів ТОВ «Технопласт» не вимагалось, оскільки директор мав повноваження самостійно прийняти рішення про необхідність оренди автомобілів та укласти такі договори.
До матеріалів справи позивачем долучено наказ директора ТОВ «Технопласт» Петренка С.Д. від 10.06.2020 №10-06/1 про взяття в оренду транспортного засобу.
При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з п. 13.1 статуту ТОВ «Технопласт» одноосібним виконавчим органом товариства є директор, а тому наказ директора ТОВ «Технопласт» Петренка С.Д. від 10.06.2020 №10-06/1 про взяття в оренду транспортного засобу є належним документом, яким підтверджено взяття в оренду ТЗ.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що вказаний наказ не підтверджує використання транспортного засобу в господарській діяльності позивача, а свідчить лише про те, що такий автомобіль може бути використаний в господарській діяльності.
Отже, дослідивши наявні докази, надані на підтвердження виконання умов договору оренди транспортного засобу від 11.06.2020 №11-06/20, колегія суддів зазначає, що вказані документи жодним чином не підтверджують використання транспортного засобу в господарській діяльності ТОВ «Технопласт» та не підтверджують реальність господарських операцій за договором оренди транспортного засобу від 11.06.2020 №11-06/20.
Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що Реєстри авансових звітів, на які посилається позивач, не є первинними документами у розумінні частини першої статті 1 Закону №996-XIV, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, передбачених законом, зокрема, відомостей про факт здійснення конкретної господарської операції, її зміст, обсяг інші істотні характеристики. Надання лише зведеної інформації у вигляді реєстрів без відповідних підтверджуючих документів (касових чеків, рішення керівництва про списання витрат, паливно-мастальних матеріалів, шляхових листів, документів, що підтверджують заправлення паливом транспортний засіб (чеків POS-терміналу, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) не може вважатися належним доказом здійснення господарських операцій. У зв`язку з цим, відсутні достовірні та належні докази, які б підтверджували реальність господарських операцій, що, у свою чергу, виключає можливість віднесення відповідних витрат до складу витрат підприємства або формування податкового кредиту з ПДВ.
Колегія суддів зазначає, що фактично витрачені паливно-мастильні матеріали для експлуатації транспортних засобів списуються безпосередньо після їх витрачання на підставі первинних документів. Для підтвердження використання паливно-мастильних матеріалів у господарських операціях слід формувати відповідні документи.
Витрачені паливно-мастильні матеріали списуються на підставі актів списання, які в свою чергу складаються на підставі відомостей або подорожніх листів згідно з фактичною вартістю витраченого пального.
Подорожні листи є основним документом, що підтверджує проїзд транспортного засобу у господарських цілях і, як наслідок, є підставою для списання паливно-мастильних матеріалів на господарську діяльність.
Зазначена позиція випливає також із змісту листа Мінінфраструктури від 23.04.2013 №4492/25/10-13, яким визначено, що дорожній лист є основним документом первинного обліку роботи автотранспортних засобів, що підтверджує витрати, пов`язані із здійсненням перевезень, і як первинний бухгалтерський документ застосовується для обліку відповідних господарських операцій, зокрема, витраченого палива та олив. Але оскільки вони скасовані, суб`єкт господарювання може використовувати самостійно виготовлені бланки.
Тобто, платник податку може створювати власну форму первинного документа, а може користуватися і бланками скасованої форми.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів доходить до висновку про неможливість підтвердження факту використання орендованого транспортного засобу ТОВ «Технопласт» за договором від 11.06.2020 №11-06/20, що свідчить про відсутність реального здійснення операції.
Щодо господарських взаємовідносин ТОВ «Технопласт» та ФОП ОСОБА_2 за договорами оренди транспортного засобу від 15.06.2020 №15-06/20 та від 02.11.2020 №02-11/20, колегія суддів зазначає таке.
Між ТОВ «Технопласт» (орендар) та ФОП ОСОБА_2 (орендодавець) укладено договір оренди транспортного засобу від 15.06.2020 №15-06/20, відповідно до підпункту 1.1 орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування транспортний засіб, що визначений у цьому договорі, для здійснення статутної діяльності та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.
Підпунктом 1.2. пункту 1 договору від 15.06.2020 №15-06/20 закріплено відомості про транспортний засіб, що орендується: марка SKODA модель SUPERB, тип - загальний легковий седан-В, рік випуску - 2019, номер шасі (кузова, рамки) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , об`єм двигуна - 1798, колір - сірий.
Право власності орендодавця підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , виданим 23.08.2019 ТСЦ 8043.
ФОП ОСОБА_2 на ТОВ «Технопласт» було виписано наступні акти виконаних робіт (наданих послуг) до Договору оренди транспортного засобу від 15.06.2020 №15-06/20: від 31.07.2020 за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 на суму 43 000,00 грн.; від 31.10.2020 за період з 01.10.2020 по 31.10.2020 на суму 43 000,00 грн.; від 31.08.2020 за період з 01.08.2020 по 31.08.2020 на суму 43 000,00 грн.; від 30.09.2020 за період з 01.09.2020 по 30.09.2020 на суму 43 000,00 грн.; від 30.11.2020 за період з 01.11.2020 по 30.11.2020 на суму 43 000,00 грн.; від 30.06.2020 за період з 01.06.2020 по 30.06.2020 на суму 21500,00 грн.; від 31.12.2020 за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 на суму 43 000,00 грн.; від 31.01.2021 за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 на суму 43 000,00 грн.; від 28.02.2021 за період з 01.02.2021 по 28.02.2021 на суму 43 000,00 грн.; від 31.03.2021 за період з 01.03.2021 по 31.03.2021 на суму 43 000,00 грн.; від 30.04.2021 за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 на суму 43 000,00 грн.; від 31.05.2021 за період 01.05.2021 по 31.05.2021 на суму 43 000,00 грн.; від 30.06.2021 за період з 01.06.2021 по 30.06.2021 на суму 43 000,00 грн.; від 31.08.2021 за період з 01.08.2021 по 31.08.2021 на суму 43 000,00 грн.; від 30.09.2021 за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 на суму 43 000,00 грн.; від 31.07.2021 за період з 01.07.2021 по 31.07.2021 на суму 43 000,00 грн.
Також, між ТОВ «Технопласт» (орендар) та ФОП ОСОБА_2 (орендодавець) укладено договір оренди транспортного засобу від 02.11.2020 №02-11/20, відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування транспортний засіб, що визначений у цьому договорі, для здійснення статутної діяльності та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.
Відомості про транспортний засіб, що орендується, зазначено в пункті 1.2 договору від 02.11.2020 №02-11/20, а саме: марка SKODA модель OCTAVIA A5, тип - загальний легковий хетчбек-В, рік випуску - 2011, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , об`єм двигуна - 1798, колір - сірий.
Право власності орендодавця підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 , виданим 28.10.2020 ТСЦ 8043.
Марка SKODA модель ОСТА А5, тип - загальний легковий хетчбек-В, рік випуску - 2011, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , об`єм двигуна - 1798, колір - сірий.
ФОП ОСОБА_2 на адресу ТОВ «Технопласт» було виписано наступні акти виконаних робіт (наданих послуг) до Договору оренди транспортного засобу від 02.11.2020 №02-11/20: від 30.11.2020 за період з 01.11.2020 по 30.11.2020 на суму 15000,00 грн.; від 31.01.2021 за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 на суму 15000,00 грн.; від 31.03.2021 за період з 01.03.2021 по 31.03.2021 на суму 15000,00 грн.; від 31.12.2020 за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 на суму 15000,00 грн.; від 28.02.2021 за період з 01.02.2021 по 28.02.2021 на суму 15000,00 грн.; від 30.04.2021 за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 на суму 15000,00 грн.; від 31.05.2021 за період з 01.05.2021 по 30.05.2021 на суму 15000,00 грн.; від 30.06.2021 за період з 01.06.2021 по 30.06.2021 на суму 15000,00 грн.; від 31.07.2021 за період з 01.07.2021 по 31.07.2021 на суму 15000,00 грн.; від 31.08.2021 за період з 01.08.2021 по 31.08.2021 на суму 15000,00 грн.; від 30.09.2021 за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 на суму 15000,00 грн.
З наведеного вбачається, що за перевіряємий період, зокрема, з червня 2020 року по вересень 2021 року, між ТОВ «Технопласт» та ФОП ОСОБА_2 було укладено декілька договорів щодо оренди транспортних засобів, а саме:
- договір оренди транспортного засобу від 15.06.2020 №15-06/20 ( автомобіль марки SKODA модель SUPERB, тип - загальний легковий седан-В, рік випуску - 2019, номер шасі (кузова, рамки) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , об`єм двигуна - 1798, колір - сірий);
- договір оренди транспортного засобу від 02.11.2020 №02-11/20 (автомобіль марки SKODA модель OCTAVIA A5, тип - загальний легковий хетчбек-В, рік випуску - 2011, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , об`єм двигуна - 1798, колір - сірий);
Згідно даних наявних в мережі Інтернет https://ua.carplates.app/uk/number/НОМЕР_17, VOLKSWAGEN TOUAREG, 2021 року випуску, колір - сірий, тип - легковий, паливо - дизельне, об?єм двигуна - 2967, маса/максимальна маса - 2092/2850, категорія/кузов - Універсал, регіон - КА м. Київ, VIN - НОМЕР_12 , власник - фізична особа, яка зареєстрована за адресою м. Київ Оболонський р-н.
Як встановлено актом перевірки від 01.02.2024 №9/10-36-07-14/30523984, відповідно до поданих податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за період з II кварталу 2020 року по III квартал 2021 року позивач не нараховував та не сплачував сум доходу з ознакою « 126» та « 127» на ім?я фізичних осіб, які зареєстровані за адресою м. Київ Подільський р-н.
ТОВ «Технопласт», як податковий агент, який нараховує оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ПКУ (18%), а також доходи, визначені ст. 163 ПКУ, є об`єктом оподаткування військовим збором за ставкою 1,5 %.
Нарахування, утримання та сплата збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому ст. 168 ПКУ (пл. 1.4. п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ).
Таким чином, у разі надання фізичною особою в оренду рухоме майно (автомобіль) підприємству, то такий дохід включається податковим агентом до складу загального оподаткованого доходу платника податку як інші доходи та оподатковується ПДФО за ставкою 18% та військовим збором за ставкою 1,5%.
Орендодавець у «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку: і сум утриманого з них податку» (форма №1ДФ), такий дохід зазначає за ознакою доходу « 127». У разі здійснення витрат орендодавцем з утримання орендованого автомобіля з подальшою їх компенсацією орендарем, у фізособи орендодавця виникає оподаткований дохід у вигляді додаткового блага (пп. «г» пп. 164.2.17 Податкового кодексу України). У такому випадку у «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку» (форма №1ДФ), такий дохід зазначає за ознакою доходу « 126».
До матеріалів справи позивачем долучено накази директора ТОВ «Технопласт» Петренка С.Д. від 10.06.2020 №10-06/2, від 29.10.2020 №29-10/1 про взяття в оренду транспортних засобів.
При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з п. 13.1 статуту ТОВ «Технопласт» одноосібним виконавчим органом товариства є директор, а тому накази директора ТОВ «Технопласт» Петренка С.Д. від 10.06.2020 №10-06/2, від 29.10.2020 №29-10/1 про взяття в оренду транспортного засобу є належним документом, яким підтверджено взяття в оренду ТЗ.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що вказані накази не підтверджують використання транспортних засобів в господарській діяльності позивача, а свідчать лише про те, що такі автомобілі можуть бути використані в господарській діяльності.
Посилання апелянта на реєстри авансових звітів як на підтвердження використання автомобілів за договорами оренди транспортних засобів від 15.06.2020 №15-06/20, від 02.11.2020 №02-11/20, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі документи містять лише загальну зведену інформацію по операціях.
Натомість, такі реєстри без відповідних підтверджуючих документів (касових чеків, рішення керівництва про списання витрат, паливно-мастальних матеріалів, шляхових листів, документів, що підтверджують заправлення паливом транспортний засіб (чеків POS-терміналу, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) не можуть вважатися належними доказами здійснення господарських операцій.
Як вже було зазначено вище, фактично витрачені паливно-мастильні матеріали для експлуатації транспортних засобів списуються безпосередньо після їх витрачання на підставі первинних документів. Для підтвердження використання паливно-мастильних матеріалів у господарських операціях слід формувати відповідні документи.
Витрачені паливно-мастильні матеріали списуються на підставі актів списання, які в свою чергу складаються на підставі відомостей або подорожніх листів згідно з фактичною вартістю витраченого пального.
Подорожні листи є основним документом, що підтверджує проїзд транспортного засобу у господарських цілях і, як наслідок, є підставою для списання паливно-мастильних матеріалів на господарську діяльність.
Позивачем не надано документів, виходячи зі змісту яких можна було б встановити зміст господарських операцій та пов`язаних ними витрат (матеріальних, людських, технічних ресурсів).
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про неможливість підтвердження факту використання орендованих транспортних засобів ТОВ «Технопласт» за договорами від 15.06.2020 №15-06/20, від 02.11.2020 №02-11/20, що свідчить про відсутність реального здійснення операцій.
Щодо господарських взаємовідносин ТОВ «Технопласт» та ОСОБА_4 за Договором оренди транспортного засобу від 16.01.2018, колегія суддів зазначає таке.
ОСОБА_4 фізичною особою -підприємцем не реєструвався.
Між ТОВ «Технопласт» та ОСОБА_4 укладено договір оренди транспортного засобу від 16.01.2018, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком С.Ю., відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає за плату в тимчасове користування транспортний засіб, на який встановлено обтяження на користь банку, та який переданий в заставу Банку в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, а саме: транспортний засіб марки AUDI Q7, 2016 року випуску, тип транспортного засобу - загальний легковий універсал - В, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_13 , номер шасі НОМЕР_14 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: серії НОМЕР_15 , виданого 19.05.2016, і є власністю орендодавця. Автомобіль переданий в заставу банку відповідно до договору застави для забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором.
ТОВ «Технопласт» не надано до перевірки акт-приймання передачі автомобіля.
Крім того, до перевірки не надано виписаних ОСОБА_4 на адресу ТОВ «Технопласт» актів виконаних робіт (наданих послуг) до договору оренди транспортного засобу від 16.01.2018.
Матеріали справи не містять первинних документи, що давали б змогу встановити факт використання транспортного засобу з метою здійснення статутної діяльності товариства, а саме: доказів списання витрат, паливо-мастильних матеріалів на обслуговування основного засобу згідно норм, про закріплення транспортного засобу за відповідальними працівниками, інформацію разом з підтверджуючими документами про використання даного транспортного засобу з метою забезпечення господарської діяльності товариства.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про неможливість підтвердження факту використання орендованого транспортного засобу ТОВ «Технопласт» за договором від 16.01.2018, що свідчить про відсутність реального здійснення операцій.
Щодо господарських взаємовідносин ТОВ «Технопласт» та ФОП ОСОБА_5 (ФОП ОСОБА_6 ) за договором про надання послуг від 28.08.2019 №28/08-19, колегія суддів зазначає таке.
Актом перевірки від 01.02.2024 №9/10-36-07-14/ НОМЕР_1 встановлено, що ТОВ «Технопласт» за період з серпня 2019 року по квітень 2021 року мало взаємовідносини з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , основний вид діяльності - «інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення».
Відповідно до поданих податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, поданих ФОП ОСОБА_5 за період з III кварталу 2019 року по ІІ кварал 2021 року фактична чисельність найманих працівників у звітному періоді (осіб) становила - 0.
Інформація в інформаційно-аналітичних системах про наявність у власності чи оренді об?єктів нерухомості (виробничих приміщень, складів та інших), через які провадить підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_5 , відсутня.
Відомості про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП до контролюючих органів не подавались.
ТОВ «Технопласт» вручено 11.12.2023 запит №2/10-36-07-14 від 08.12.2023 про надання належним чином завірених копій документів та пояснень по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_5 , а саме: договори, податкові накладні (розрахунки коригування), видаткові накладні (акти виконаних робіт), розрахункові документи, товарно-транспортні накладні, картку рахунку 631 (в розгорнутому вигляді) за період з 01.01.2017 по 30.09.2021.
ТОВ «Технопласт» під час перевірки надано копії документів по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_5 , а саме: Договір про надання консультаційних послуг, Акт виконаних робіт, оборотно-сальдову відомість по рахунку 631.
ТОВ «Технопласт» до перевірки не надано первинних документів, які давали б змогу ідентифікувати конкретний зміст наданих послуг та які б підтверджували їх надання (висновки, консультативі програми, презентаційні матеріали, протоколи зустрічі, фото зустрічі та ін.), письмові завдання, документи що підтверджують кваліфікацію виконавця послуг.
Як встановлено судом, між ТОВ «Технопласт» (замовник) та ФОП ОСОБА_5 (виконавець) укладено договір про надання послуг від 28.08.2019 №28/08-19, відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 якого виконавець зобов`язується надавати консультацію третім особам, спрямовану на визначення можливості захисту майнових інтересів третіх осіб шляхом отримання відповідних послуг, що надаються замовником, та консультування замовника щодо якісного надання ним послуг третім особам.
Відповідно до підпункту 1.2. пункту 1 договору про надання послуг від 28.08.2019 №28/08-19 виконавець виконує наступні дії:
- самостійними методами проводить пошук третіх осіб, що можуть скористатися послугами які надає замовник;
- дає кваліфіковані пояснення третім особам про необхідність співпраці з Замовником;
- озвучує третім особам переваги співпраці з замовником;
- консультує замовника щодо механізму покращення послуг, що надаються замовником;
- розробляє та складає тексти договорів та угод, що укладаються замовником та третіми особами;
- cупроводжує укладання договорів та угод, які на момент їх укладання так і в подальшому їх виконанню;
- проводить роботи щодо інформатизації роботи замовника як і по залученим клієнтам виконавцем так і по іншим клієнтам замовника;
- здійснює інші дії, що є необхідними для виконання виконавцем своїх обов`язків по цьому договору.
Підпунктом 1.3. пункту 1 договору про надання послуг від 28.08.2019 №28/08-19 визначено, що замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити надані виконавцем послуги, передбачені умовами цього договору.
Порядок розрахунків визначений пунктом 3 договору про надання послуг від 28.08.2019 №28/08-19.
Розмір оплати виконавцеві визначається та встановлюється відповідно до протоколу погодження ціни.
Підставою для оплати послуг виконавця є підписаний сторонами акт виконаних робіт.
Розрахунки здійснюються замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця протягом чотирьох робочих днів з дня підписання акта виконаних робіт.
Сторони погодили, що замовник сплачує на рахунок виконавця аванс у розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) не пізніше 30.08.2019.
Протоколом погодження ціни до договору про надання консультаційних послуг від 28.08.2019 №28/08-19 сторонами погоджено, що загальна вартість послуг, які надаються виконавцем замовнику в межах договору про надання консультаційних послуг від 28.08.2019 № 28/08-19 становить 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень).
Сторони погодили, що кошти в рахунок оплати наданих послуг повинні бути сплачені замовником виконавцю протягом чотирьох робочих днів з дня підписання акта виконаних робіт.
ФОП ОСОБА_5 на адресу ТОВ «Технопласт» було виписано наступний акт виконаних робіт до договору про надання консультаційних послуг від 28.10.202 №28/08-19: акт виконаних робіт від 09.10.2020 №1 на суму 100 000,00 грн. (консультування замовника щодо купівлі корпоративних прав ТОВ «Дизайн Про Плюс»; супроводження укладання договорів та угод за участю замовника; оброблення даних на носіях замовника).
Так, у ході документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Технопласт», контролюючому органу надано акт виконаних робіт, в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_5 надавала наступні послуги:
- консультування замовника щодо купівлі корпоративних прав ТОВ «Дизайн Про Плюс» (код ЄДРПОУ 32304064);
- супровід укладання договорів та угод за участю замовника;
- оброблення даних на носіях замовника.
Відповідно до картки рахунку по ФОП ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_16 ) ОСВ 631 оплата за юридичні послуги проводилась відповідно до наступних платіжних доручень: банківська виписка від 30.08.2019 №БВ-0000184 на суму 50 000,00 грн.; банківська виписка від 09.10.2020 №БВ-0000202 на суму 50 000,00 грн.
Проте, наданий під час перевірки акт виконаних робіт від 09.10.2020 №1 містить лише найменування наданої послуги без зазначення кількості витраченого часу, у зв`язку з чим неможливо встановити обсяг проведених робіт та яким чином формується ціна на ті чи інші послуги.
У постанові від 20.10.2020 у справі №815/2126/15 Верховний Суд зазначив наступне:
«Маркетингові послуги, як і послуги з консультування, мерчандайзинга (просування товарів), інформаційні послуги належать до безтоварних операцій і за своєю суттю є витратами на збут. Для формування витрат та податкового кредиту за операціями з отримання таких послуг необхідною умовою, яка надає таке право суб`єкту господарювання є доведення безпосереднього зв`язку таких операцій з господарською діяльністю платника податків та підтвердження їх (операцій) належними первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, які б засвідчували факт здійснення господарської операції. Підтвердженням зв`язку витрат, зокрема, на маркетингові послуги з господарською діяльністю суб`єкта господарювання можуть бути наказ по підприємству про необхідність проведення таких маркетингових досліджень, час проведення, територію, межі тощо, договір на проведення маркетингових досліджень, із зазначенням виду маркетингових досліджень, мету їх проведення тощо. У підтвердження фактичного отримання маркетингових послуг можуть бути надані акт приймання-передачі послуг або інший документ, що підтверджує фактичне надання таких послуг, звіт про проведення маркетингових досліджень, у якому мають бути викладені результати таких досліджень і надані рекомендації замовнику. Розділ акта приймання-передачі послуг, у якому викладено суть господарської операції, має за змістом відповідати даним договору на надання маркетингових послуг і даним звіту про проведені маркетингові дослідження. Крім того, в актах виконаних робіт має бути конкретний перелік наданих послуг, місце і дата їх надання, а також зазначено, у чому виражено їх результат. У звіті про проведення маркетингових досліджень повинна міститися інформація наприклад: про аналіз конкуренції між найбільшими виробниками на оптовому та роздрібному ринках продажу і оцінку рівня конкуренції, основні тенденції розвитку ринку, динаміку зміни цін, асортимент продукції (товару), політику ціноутворення, аналіз імпорту й експорту продукції (товарів) та їх вплив на ринок, потенційних споживачів і кількісні показники (місткість ринку) планованого продажу, прогнозний план продажу, оцінку ризиків, фінансовий план, аналіз ефективності проекту, прогнозний рівень рентабельності, термін окупності проекту, висновки та рекомендації за результатами проведеного дослідження. З огляду на вищенаведене, маркетингові дослідження мають являти собою: створення конкретної програми, враховуючи існуючу ситуацію на ринку; користь (ефект), яку отримує підприємство внаслідок реалізації результатів та бути підтверджені документально. Лише при дотриманні вищезазначених умов платники податку мають право віднести витрати на маркетингові послуги до складу валових витрат».
Частиною п`ятою статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, колегія суддів зазначає, що консультаційні послуги позивача та ФОП ОСОБА_5 повинні бути підтверджені належними первинними документами, які дозволять встановити чіткий та обґрунтований зв`язок між обсягом фактично виконаних робіт та узгодженою вартістю таких послуг. Наявність такої документації є необхідною умовою для підтвердження реальності господарської операції та правомірності її відображення в бухгалтерському та податковому обліку.
Колегія суддів звертає увагу, що протягом проведення перевірки та під час розгляду справи судом, позивачем не було надано первинних документів, які б давали змогу ідентифікувати конкретний зміст наданих послуг та які б підтверджували їх надання (висновки, консультативні програми, презентаційні матеріали, протоколи зустрічі, фото зустрічі тощо), письмові завдання, документи, що підтверджують кваліфікацію Виконавця послуги. Крім того, ТОВ «Технопласт» документально не підтверджено обґрунтування економічної та ділової доцільності придбання таких послуг, обґрунтування їх вартості, як не надано і підтвердження використання отриманих послуг в безпосередній господарській діяльності ТОВ «Технопласт».
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про неможливість підтвердження факту наданих послуг ТОВ «Технопласт» за договором про надання консультаційних послуг від 28.10.202 №28/08-19, що свідчить про відсутність реального здійснення операції.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками контролюючого органу про порушення ТОВ «ТЕХНОПЛАСТ» вимог абзацу 8 статті 4 Закону №996-XI, п.5, 7, 21 П(С)БО №15 «Дохід», внаслідок чого не відображено у складі доходів на загальну суму 2 820 502,00 грн., в тому числі по періодам: кв. 2018 р. в сумі 149 859,00 грн., ІІ кв. 2018 р. в сумі 120 157,00 грн., III кв. 2018 р. в сумі 290 076,00 грн., IV кв. 2018 р. в сумі 120 038,00 грн., І кв. 2019 р. в сумі 59 870,00 грн., III кв. 2019 р. в сумі 2,00 грн., ІІ кв. 2020 р. в сумі 60 000,00 грн., III кв. 2020 р. в сумі 332 500,00 грн., IV кв. 2020 р. в сумі 516 000,00 грн., І кв. 2021 р. в сумі 338 000,00 грн., ІІ кв. 2021 р. в сумі 475 000,00 грн., III кв. 2021 р. в сумі 359 000,00 грн., по операціях з формування активів з джерела невідомого походження, що вплинуло на правильність визначення фінансового результату.
Крім того, перевіркою ТОВ «ТЕХНОПЛАСТ», проведеною за період з 01.01.2017 по 30.09.2021, встановлено здійснення виплат доходів нерезидентам джерелом походження з України, а саме: Компанії PROFSMART TRADING LIMITED (Республіка Кіпр) проценти за договором позики в сумі 16 372,02 доларів США (437 014,6 грн.) та дивідендів в сумі 7 357 638,43 грн.
Зведені дані щодо Переліку договорів (з урахуванням додаткових угод), на підставі яких платником податків здійснено виплати та/або нараховано дохід на користь нерезидента із джерелом походження з України за період, що перевіряється, наведено в додатку 10 до акта (довідки) перевірки.
Перевіркою повноти та достовірності задекларованих ТОВ «ТЕХНОПЛАСТ» показників у додатку ПН до рядка 23 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 встановлено здійснення виплати доходів нерезиденту PROFSMART TRADING LIMITED (Республіка Кіпр) без відповідного декларування дивідендів в сумі 5516057,00 грн та сплачених процентів за договором позики в сумі 437014,0 грн в тому числі проценти за договором позики за 1 квартал 2017 року в сумі 276972 грн., за 3 квартал 2017 року в сумі 160042 грн. та дивіденди в сумі 5516057,00 грн., в тому числі за 4 квартал 2017 року в сумі 5225703,00 грн., за 2 квартал 2021 року в сумі 733651,00 грн. Окрім того, встановлено завищення декларування сум виплат доходу нерезиденту PROFSMART TRADING LIMITED у вигляді дивідендів в сумі 644 207,6 грн. за 3 квартал 2020 року.
Під час здійснення виплат на користь компанії TRADING LIMITED (Республіка Кіпр) відсотків по кредиту протягом 2017 року та дивідендів протягом 2017 року та 2 кварталу 2021 року, ТОВ «Технопласт» додатки ПН до податкової декларації з податку на прибуток підприємства відносно виплат доходів на користь нерезидента підприємство не подавало.
Особливості оподаткування доходів нерезидентів визначені пунктом 141.4 статті 141 ПК України.
Згідно з підпунктом 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, серед іншого: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом; б) дивіденди, які сплачуються резидентом.
Згідно з пунктом 103.9 ПК України особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Пунктом 103.2 статті 103 ПК України визначено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У разі отримання синдикованого фінансового кредиту особа (податковий агент) застосовує ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, на дату виплати процентів або інших доходів, отриманих із джерел в Україні, учасникам синдикату кредиторів з урахуванням того, резидентом якої юрисдикції є кожен учасник синдикованого кредиту, та пропорційно до його частки у межах кредитного договору, за умови що він є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, незалежно від того, виплата здійснюється через агента чи напряму.
Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
Податкові вигоди у вигляді звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку, передбачені міжнародним договором, не надаються стосовно відповідного виду доходу або прибутку, якщо головною або переважною метою здійснення відповідної господарської операції нерезидента з резидентом України було безпосереднє або опосередковане отримання переваг, які надаються міжнародним договором у вигляді звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку. Ця норма не застосовується, якщо буде встановлено, що отримання таких переваг відповідає об`єкту та цілям міжнародного договору України. У разі якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж передбачені цим пунктом, застосовуються відповідні правила міжнародного договору.
У разі якщо отримувач доходу є нерезидентом, який не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, дозволяється застосування міжнародного договору України з країною, резидентом якої є відповідний бенефіціарний (фактичний) отримувач (власник) такого доходу, в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку, за умови надання особі (податковому агенту) таких документів:
а) від отримувача доходу - заяви у довільній формі про відсутність у нього статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу, а також про наявність такого статусу у нерезидента, який надав документи, зазначені у підпункті "б" цього пункту;
б) від бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу - заяви у довільній формі про наявність у такого нерезидента статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу та документів, які підтверджують такий статус (зокрема, але не виключно, ліцензії, договори, офіційні листи компетентних органів), а також документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
Згідно з пунктом 103.4 статті 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Форму податкової декларації з податку на прибуток підприємств затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 №897 зі змінами та доповненнями, відповідно до якої розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України, відображається у таблиці 1 додатка ПН до рядка 23 ПН Декларації.
Додаток ПН заповнюється окремо по кожному нерезиденту, якому виплачуються доходи.
У разі застосування норм міжнародного договору при виплаті доходів нерезиденту у графі 5 таблиці 1 додатка ПН зазначається ставка податку згідно з міжнародним договором, а під таблицею вказується назва такого договору та норма, з якою застосовується передбачена договором ставка податку.
У графі 6 таблиці додатка ПН відображається сума податку, який утримується при виплаті доходу (прибутку) нерезиденту, нарахованого за звітний (податковий) період.
Отже, у разі виплати доходів нерезиденту із джерелом походження в Україні, які відповідно до правил міжнародного договору звільнені від оподаткування та з яких не утримується та не перераховується податок на доходи нерезидента, у графах 5 та 6 таблиці 1 додатка ПН проставляється « 0». При цьому, значення графи 6 таблиці 1 додатка ПН відображається у графі 8 таблиці 1 додатка ПН.
Таким чином, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Технопласт» підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 103.9 статті 103 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 20.10.2015 №897 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» в частині неподання додатка ПН до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2017 року, півріччя 2017 року, 9 місяців 2017 року, 2017 рік, півріччя 2021 року, 9 місяців 2021 року, 2021 рік.
Пунктом 36.1 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Колегія суддів вважає, що позивач на момент вчинення порушення норм податкового законодавства мав об`єктивну можливість дотриматися вимог, установлених ПК України, однак не вжив належних та достатніх заходів для забезпечення їх виконання, що призвело до порушення податкових зобов`язань.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про вчинення позивачем порушення вимог податкового законодавства, яке полягає у недекларуванні виплати відсотків за користування кредитними коштами протягом 2017 року, а також недекларуванні виплати дивідендів за 2017 рік та ІІ квартал 2021 року, що свідчить про невиконання обов`язку щодо своєчасного та повного відображення об`єктів оподаткування у податковій звітності відповідно до вимог ПК України.
Разом з тим, перевіркою повноти визначення позивачем суми податку з доходу нерезидента встановлено його заниження за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 всього у сумі 1120097,00 грн, у тому числі за 1 квартал 2017 року в сумі 47919,00 грн, за 3 квартал 2017 року в сумі 27688,00 грн, за 4 квартал 2017 року в сумі 874778,00 грн, 3 квартал 2019 року в сумі 69104,00 грн, за 2 квартал 2021 року в сумі 100608,00 грн.
З приводу здійснення компанією PROFSMART TRADING LIMITED фінансово-господарської діяльності через постійне представництво позивачем вказано, що відповідно до умов довіреностей, виданих на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх повноваження обмежуються виключно укладанням конкретно визначених договорів та участю як представника учасника на загальних зборах учасників ТОВ «Технопласт», і не передбачають вчинення будь-яких на їх розсуд суттєвих правочинів від імені нерезидента, підписання від його імені будь-яких (за межами оговорених довіреностями) документів.
Так, відповідно до наданих у ході перевірки документів, відомостей бухгалтерського обліку, даних інформаційних систем ДПС встановлено, що між ТОВ «Техноком» та PROFSMART TRADING LIMITED (Республіка Кіпр) 08.10.2012 укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Технопласт».
Відповідно до умов договору вартість продажу становить 48 000 грн. (еквівалент 4648 Євро), що сплачується ТОВ «Техноком» як власнику 100% частки у статутному капіталі ТОВ «Технопласт».
Договір підписано: ??
- зі сторони продавця ТОВ «Техноком» директором - ОСОБА_4 , що діє на підставі статуту; ??
- зі сторони покупця ОСОБА_7 , що діє на підставі доручення від 06.08.2012, підписаного директором PROFSMART TRADING LIMITED Ольгою Класніковою.
Відповідно до доручення ОСОБА_7 уповноважений та має право:
«... представляти інтереси Компанії ПРОФСМАРТ ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД (PROFSMART TRADING LIMITED) в усіх питаннях що стосуються та/чи/або пов`язаних з підписанням договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі товариства, з придбанням 100% корпоративних прав на ТОВ «Технопласт» та державної реєстрації статутних документів товариства у зв`язку зі зміною учасника згідно з чинним законодавством України; з підписанням нової редакції статуту ТОВ «Технопласт», бути присутнім на загальних зборах учасників та підписувати протокол загальних зборів учасників Товариства; в усіх підприємствах, установах, організаціях та фондах України, незалежно від їх форми власності та підпорядкування (в т.ч. в органах нотаріату, будь-яких органах місцевої влади та самоврядування, перед будь-яким державним реєстратором, в податкових органах, банківських установах, органах статистики, внутрішніх справ, дозвільній системі тощо), без будь-яких обмежень право підпису з усіх питань що cтосуються ТОВ «Технопласт».
З метою вказаного, ОСОБА_7 надано право:
- брати участь у загальних зборах учасників товариства, вносити пропозиції до порядку денного, голосувати з усіх питань порядку денного зборів, в тому числі з питань, пов`язаних з призначенням посадових осіб Товариства (директора, заступника директора, бухгалтера);
- складати, збирати, подавати та підписувати від імені Компанії будь-які необхідні для виконання цієї довіреності документи, заяви, протоколи, укласти та підписати від імені Компанії договір купівлі-продажу корпоративних прав за ціною на його розсуд, підписати Статут Товариства в новій редакції з належною Компанії часткою у Статутному капіталі Товариства розмірі 100 % Статутного капіталу, інші необхідні документи, надавати усні і письмові пояснення, розписуватись від імені Компанії, користуватись печаткою Компанії, подати на відповідну реєстрацію статутні документи Товариства, заповнювати реєстраційні картки, отримати на руки виписані або оформлені на ім`я Компанії та Товариства довідки та документи, що пов?язані з виконанням цієї довіреності, в тому числі отримати на руки зареєстрований Статут Товариства у новій редакції, інші довідки та документи, здійснити перереєстрацію Товариства в усіх необхідних органах та фондах згідно з чинним законодавством України, здійснювати всі необхідні платежі, в тому числі сплачувати державне мито та реєстраційні збори, і виконувати всі необхідні дії, передбачені чинним законодавством України та які на думку представника будуть використані для ефективного ведення справ Компанії у зв`язку з виконанням цієї довіреності.
Таким чином, ОСОБА_7 надано права вчиняти суттєві правочини від імені нерезидента, підписувати від його імені документи, користуватись печаткою підприємства, а також вчиняти всі необхідні дії, які, на думку представника, будуть доцільні для ефективного ведення справ Компанії.
Відповідно до повноважень, наданих компанією PROFSMART TRADING LIMITED ОСОБА_7, між ТОВ «Технопласт» та PROFSMART TRADING LIMITED укладено договір позики від 18.12.2012 №1112, предметом якого є надання ТОВ «Технопласт» позики у розмірі 500000 доларів США. Позика надана на 48 місяців під 7% річних. Договір підписано від позичальника директором ТОВ «Технопласт» ОСОБА_4 , від позичальника - представником PROFSMART TRADING LIMITED ОСОБА_7 , що діє за дорученням від 06.08.2012.
У період з 01.01.2017 по 30.09.2021 ТОВ «Технопласт» виплачено дохід у вигляді дивідендів відповідно до протоколу зборів засновників ТОВ «Технопласт» від 09.09.2017 №09-09/2017. На зборах було ухвалено: виплатити дивіденди за 2015 рік в розмірі 52 900 грн. та за 2016 рік у розмірі 5 172 803,00 грн.; сплатити в бюджет 5% податку на репатріацію з суми дивідендів; реквізити для перерахунку: PROFSMART TRADING LIMITED (Республіка Кіпр), Банк отримувач SWIFT RTMBL V2X JSC Rietumu Bank, Латвія.
Протокол підписали: ОСОБА_4 ; ОСОБА_7 .
Так, повноваженння ОСОБА_7 відповідно до довіреності від 08.09.2017 №08-09/2017 полягають, зокрема, в наступному:
- «... представляти товариство в усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, органах державної влади та місцевого самоврядування, в тому числі, але не виключно, контролюючих органах, органах статистики, банківських установах, органах нотаріату та органах у сфері державної реєстрації, без будь-яких обмежень права підпису з усіх питань, пов`язаних із виконанням цієї довіреності.
Для виконання цієї довіреності повіреному від імені товариства надається право:
- брати участь у загальних зборах учасників (засновників) юридичної особи резидента України - ТОВ «Технопласт» (код ЄДРПОУ 30523984) з усіх питань пов?язаних із веденням ним своєї господарської діяльності;
- самостійно від імені товариства вирішувати питання віднесені до виключної компетенції Загальних зборів учасників ТОВ «Технопласт», в тому числі, визначати та затверджувати порядок розподілу прибутку, строк та порядок виплати його частини (дивідендів); визначати порядок покриття збитків ТОВ «Технопласт»;
- укласти договір позики з ТОВ «Технопласт» (код ЄДРПОУ 30523984) та/або ТОВ «Техноком» (код ЄДРПОУ 21628777) та/або ПП «Немо МБ» (код ЄДРПОУ 36113896) на умовах визначених на власний розсуд, включаючи істотні, додаткові угоди до нього тощо.
Для виконання цієї довіреності ОСОБА_7 має право складати, підписувати та подавати від імені товариства заяви, пояснення, заперечення, протоколи, в тому числі загальних зборів учасників ТОВ «Технопласт», інші необхідні документи з усіх питань пов?язаних із виконанням цієї довіреності; а також отримувати будь-які документи (рішення, довідки і т.п.), одержувати майно та грошові кошти.
У подальшому, відповідно до протоколу зборів засновників ТОВ «Технопласт» від 25.07.2019 №25-07/2019 було проведено збори, в яких взяли участь PROFSMART TRADING LIMITED в особі Нєкогди Юлії Вікторівни, що діє на підставі довіреності від 24.04.2019 №24-04/2019, ОСОБА_4 - директор ТОВ «Технопласт». Відповідно до порядку денного на зборах розглянуто питання виплати дивідендів компанії PROFSMART TRADING LIMITED за результатами фінансового звіту ТОВ «Технопласт» за перше півріччя 2019 року.
На зборах було ухвалено:
- виплатити дивіденди за перше півріччя 2019 року у розмірі 590800 грн.;
- сплатити в бюджет 5% податку на репатріацію з суми дивідендів;
- реквізити для перерахунку: PROFSMART TRADING LIMITED (Республіка Кіпр), номер рахунку НОМЕР_18.
Протокол підписали: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 
ОСОБА_8 відповідно до довіреності від 24.04.2019 №24-04/2019 від імені Товариства та в його інтересах має право вчиняти такі дії:
- брати участь від імені товариства у позачергових загальних зборах учасників юридичної особи резидента України - ТОВ «Технопласт» та приймати рішення, без обмеження повноважень, з повним обсягом прав, наданих учаснику дочірнього товариства чинним законодавством, з усіх питань пов`язаних із внесенням змін до установчих документів дочірнього товариства у зв`язку із приведенням його положень у відповідність із Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 №2275-VII та проведення його державної реєстрації;
- підписувати від імені товариства протокол позачергових загальних зборів учасників дочірнього товариства з усіх питань пов`язаних із внесенням змін до статуту дочірнього товариства у з`язку із приведенням його положень у відповідність із Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 №2275-VIII та його державної реєстрації;
- підписувати від імені товариства статут дочірнього товариства в новій редакції;
- представляти товариство у всіх без винятку установах, підприємствах, організаціях різних форм власності, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, в органах нотаріату, що пов`язано зі внесенням змін до установчих документів дочірнього товариства у зв?язку із приведенням його положень у відповідність із Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 №2275-VIII та державною реєстрацією таких змін; ??
- підписувати та виконувати від імені товариства будь-які документи, необхідні для реєстрації нової редакції статуту дочірнього товариства, вжити заходів для проведення його державної реєстрації;
- ??складати, підписувати, подавати та отримувати всі документи з усіх питань, пов`язаних із внесення змін до установчих документів дочірнього товариства у зв`язку із приведенням його положень у відповідність із Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 №2275-VIII та його державної реєстрації;
- ??укладати, підписувати та подавати від імені товариства будь-які заяви, пояснення, заперечення, протоколи, в тому числі Загальних зборів учасників ТОВ «Технопласт», інші необхідні документи з усіх питань пов?язаних із виконанням цієї Довіреності, а також: отримувати будь-які документи (рішення, довідки і т.п.), пов`язані із виконанням повноважень за цією довіреністю;
- вживати всіх необхідних заходів, які повірена вважає за необхідне для виконання всіх дій, зазначених вище, представляючи інтереси товариства, яке погоджується з усіма законними діями повіреної, пов?язаними з виконанням повноважень, зазначених вище.
Згідно з протоколом зборів засновників ТОВ «Технопласт» від 08.07.2020 №08-07/2020 відповідно до порядку денного на зборах розглянуто питання виплати дивідендів компанії PROFSMART TRADING LIMITED (Республіка Кіпр) за результатами фінансового звіту ТОВ «Технопласт» за 2019 рік та ухвалено:
- виплатити дивіденди за перше півріччя 2019 року у розмірі 1622247,82 грн.;
- сплатити в бюджет 5% податку на репатріацію з суми дивідендів;
- реквізити для перерахунку: PROFSMART TRADING LIMITED (Республіка Кіпр), номер рахунку НОМЕР_18.
ТОВ «ТЕХНОПЛАСТ» до перевірки надано нотаріально засвідчені копії сертифікатів (свідоцтв), видані Податковим департаментом Міністерства фінансів Республіки Кіпр, підтверджують, що нерезидент компанія PROFSMART TRADING LIMITED є резидентом Республіки Кіпр, а саме:
- у 2017 році від 31.01.2018 підписана ОСОБА_10 (уповноважена особа з міністерстві фінансів);
- у 2019 році від 24.01.2022 підписана ОСОБА_10 (постійний секретар при Міністерстві фінансів);
- у 2020 році від 20.01.2020 підписана ОСОБА_10 (уповноважена особа з питань оподаткування).
Відповідно до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 08.10.2021 №01/21, складеному у м. Києві, PROFSMART TRADING LIMITED (Республіка Кіпр) - продавець передав частку у статутному капіталі ТОВ «Технопласт» компанії TEHNOCOM COMPOUNDS, mednarodna trgovina in strine, d.o. (Словенія). Ціна продажу склала 2000 Євро що на дату продажу становить 60875,6 грн.. Договір підписаний від TENNOCOM COMPOUNDS, mednarodna trgovina in stritne, d.o. (Словенія) директором компанії Муріса Бегагіча та PROFSMART TRADING LIMITED (Республіка Кіпр) громадянкою України ОСОБА_8 , що діє на підставі довіреності №1/09 від 01.09.2021. Правомочність дій ОСОБА_8 засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павелко Д.Б. про що вчинено відповідний запис в нотаріально посвідченому акті приймання передачі частки в статутному капіталі ТОВ «ТЕХНОПЛАСТ» від 08.10.2021, зареєстрованого в реєстрі нотаріальний дій за номерами 377,378.
Таким чином, вищезазначені факти видачі довіреностей громадянам України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свідчать про те, що компанія PROFSMART TRADING LIMITED здійснює фінансово-господарську діяльність на території України. Зокрема, це підтверджує, що вказані особи, діючи як довірені особи компанії, приймають ключові корпоративні, адміністративні, економічні та фінансові рішення, а також здійснюють управління ризиками, пов`язаними з отриманням доходу відповідного виду. Зазначені обставини свідчать про те, що компанія PROFSMART TRADING LIMITED (Республіка Кіпр) здійснює фінансово-господарську діяльність в Україні через постійне представництво.
Крім того, відповідно до інформаційних систем ДПС встановлено, що:
- громадянин України ОСОБА_7 є приватною особою підприємцем з 21.07.2016 - платником єдиного податку. Протягом 2017-2021 років отримував систематичні доходи від ТОВ «Техноком» (податковий номер 21628777), зокрема: 2017 рік - 959964,5 грн., 2018 рік - 964872 грн., 2019 рік - 2166694,75 грн., 2020 рік - 1078679,59 грн., що становить від 25 до 53 відсотків загального доходу ОСОБА_7 від підприємницької діяльності у відповідні роки, а за 2020 рік - 100%. У свою чергу, директором та власником корпоративних прав ТОВ «Техноком» з часткою 90% є ОСОБА_4 . ТОВ «Техноком» входить до групи компаній що контролюється ОСОБА_4 як керівником. Отже, ОСОБА_7 не є по відношенню до компанії ТОВ «Технопласт» агентом з незалежним статусом, оскільки активно залучений до діяльності групи пов`язаних компаній, до яких входить, зокрема, і компанія ТОВ «Технопласт». Відповідно до наданих дорученнями повноважень ОСОБА_7 мав та фактично вчиняв суттєві правочини від імені PROFSMART TRADING LIMITED, зокрема, підписував угоду купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Технопласт» між PROFSMART TRADING LIMITED та ТОВ «Техноком», підписував угоду надання позики підприємству, а також приймав участь у зборах засновників та в розподілі прибутку товариства;
- громадянка України ОСОБА_8 (НОМЕР_19) є приватною особою підприємцем з 10.07.2015 - платником єдиного податку. Протягом 2017-2021 років отримував систематичні доходи від ТОВ «Техноком» (податковий номер 21628777), зокрема: 2017 рік - 960269 грн., 2018 рік - 1003875 грн., 2019 рік - 1801614,2 грн., 2020 рік - 18525224 грн, перше піврічня 2021 року - 1798190 грн., що становить 100 відсотків загального доходу ОСОБА_8 від підприємницької діяльності у відповідні роки. Крім того, ОСОБА_8 отримує заробітну плату як найманий працівник від ТОВ «Технопласт», зокрема, 2017 рік - 198276 грн., 2018 рік - 288000 грн., 2019 рік - 367062 грн., 2020 рік - 420327 грн., 2021 рік -215998 грн.
Що використання податкової інформації під час розгляду даної справи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пунктів 74.1, 74.3 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, є державною власністю.                   
Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.
Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.
Колегія суддів звертає увагу, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер, однак, з урахуванням інших доказів у своїй сукупності, враховується судом під час розгляду справи.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 не є по відношенню до компанії ТОВ «Технопласт» агентом з незалежним статусом, оскільки активно залучена до діяльності групи пов`язаних компаній, до яких входить, зокрема, і компанія ТОВ «Технопласт». Відповідно до наданих дорученнями повноважень ОСОБА_8 мала та фактично вчиняла суттєві правочини від імені PROFSMART TRADING LIMITED, зокрема, підписувала угоду купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Технопласт» між PROFSMART TRADING LIMITED TEHNOCOM COMPOUNDS d.o., а також приймала участь у зборах засновників та в розподілі прибутку товариства.
Згідно з підпунктом 168.2.1. пункту 168.2 статі 168 ПК України   платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Згідно даних податкових декларацій за 2017-2021 роки відсутні дані про декларування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 будь-яких іноземних доходів (зокрема, ті, які могли б мати своїм джерелом походження компанію PROFSMART TRADING LIMITED).
Слід зазначити, що директор ТОВ «Технопласт» ОСОБА_4 відповідно до протоколу зборів засновників від 08.07.2020 одноосібно представляв інтереси компанії PROFSMART TRADING LIMITED, тобто вчиняв суттєві правочини від імені нерезидента. Водночас, ОСОБА_4 не є по відношенню до компанії ТОВ «Технопласт» агентом з незалежним статусом, оскільки є її директором.
Відповідно до пункту 1 статті 5 Конвенції між Уряжом України та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, для цілей цієї Конвенції термін «постійне представництво» означає постійне місце діяльності, через яке повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність підприємства.
Листом ДПС України від 27.12.2012 №12744/0/71-12/12-1017 розроблено Рекомендації щодо застосування конвенцій про уникнення подвійного оподаткування.
Відповідно до статті 5 (Постійне представництво) наявність постійного представництва в Договірній Державі вимагається відповідно до статті 7 «Прибуток від підприємницької діяльності» в цілях оподаткування цією Державою прибутків від підприємницької діяльності резидента іншої Договірної Держави. Статтями 10, 11 та 12 (у яких йдеться відповідно про дивіденди, проценти та роялті) передбачені зменшені ставки податку у джерела, що справляється з таких видів доходів резидента іншої Держави. Винятком є випадок, коли такий вид доходу резидента Договірної Держави відноситься на рахунок постійного представництва, яке такий резидент має в іншій Державі, яка є джерелом доходу. Цей термін також застосовується у статті 13 «Доходи від відчужування майна» та статті 21 «Інші доходи» при визначенні того, яка Договірна Держава має право оподатковувати певні види доходів.
Наявність постійного представництва в Договірній Державі не дає підстав для визнання платника податків резидентом цієї держави, але в цьому випадку по відношенню до такого нерезидента, який має на території Договірної Держави постійне представництво, застосовується такий же порядок оподаткування всіх доходів, що одержуються в цій державі, як і для резидентів. Однак, в цьому випадку нерезиденти на відміну від резидентів не сплачують у вказаній державі податки зі своїх доходів, одержаних в інших країнах, якщо такі доходи не відносяться до постійного представництва нерезидента в цій державі.
В межах пункту 6 підприємство не вважається таким, що має постійне представництво в Договірній Державі, лише на тій підставі, що воно здійснює свою підприємницьку діяльність в такій державі через незалежного агента, у тому числі брокера чи комісіонера, якщо такий агент діє в межах своєї звичайної діяльності в якості незалежного агента.
При цьому, повинні виконуватись дві умови: такий агент повинен бути юридично та економічно незалежним від підприємства та повинен діяти в звичайному для нього режимі під час виконання діяльності від імені підприємства.
Визначити, чи є агент і підприємство незалежними один від одного, можна за фактичним матеріалом. Серед питань, на які слід звернути увагу, є питання про те, наскільки такий агент діє за інструкціями підприємства. Агент, діяльність якого регламентується детальними інструкціями щодо порядку її здійснення, або підлягає всебічному контролю з боку такого підприємства, не є юридично незалежним від підприємства.
При визначенні того, чи є агент залежним економічно, суттєвим чинником є рівень підприємницьких ризиків, які бере на себе агент. Підприємницький ризик в першу чергу стосується ризику втрати. Як правило, незалежний агент несе ризик втрати від своєї діяльності. За відсутності інших чинників, які би створювали умови залежності, агент, що поділяє підприємницький ризик з підприємством або несе ризик від власної діяльності, є економічно незалежним, оскільки його підприємницька діяльність не пов`язана з діяльністю підприємства. Навпаки, агент, який несе незначний ризик чи взагалі не несе ризику від діяльності, яку він виконує, не є економічно незалежним, а відтак, про нього не йдеться в пункті 6.
Ще одним чинником при визначенні того, чи є агент економічно незалежним, є той факт, чи діє агент виключно або майже виключно для зазначеного підприємства. Такий взаємозв`язок може свідчити про те, що підприємство має економічний контроль над агентом. Кожен випадок треба розглядати на основі конкретних фактів та обставин.
У постановах від 20.11.2019 №815/371/18 та від 12.02.2020 у справі №160/1061/19 Верховний Суд вказав, що необхідно враховувати два важливі аспекти співвідношення між ПК України та міжнародним договором (конвенцією):
а) конвенція не встановлює правил оподаткування, переліку податків та їх платників, порядку адміністрування, прав та обов`язків платників податків тощо - вказані елементи оподаткування встановлюються виключно ПК України;
б) конвенція обмежує застосування ПК України, не встановлюючи способу реалізації відповідного обмеження.
З метою врахування співзв`язку між ПК України та конвенцією в кожній конкретній ситуації вважаємо доцільним використання наступного алгоритму аналізу:
(1) ізольоване застосування ПК України: визначення податку, що має бути стягнений, об`єкту оподаткування відповідним податком, ставки, платника, податкового агенту, строку та інших елементів оподаткування, що визначено ПК України. Визначення змісту тих чи інших термінів здійснюється виключно враховуючи норми ПК України та іншого законодавства - в тих випадках, коли на таке інше законодавство є посилання в ПК України;
(2) ізольоване застосування конвенції: визначення межі, до якої Україні згідно з певною конвенцією надано право оподатковувати ту чи іншу категорію доходів. Визначення змісту тих чи інших термінів на цьому етапі   здійснюється виходячи з норм конвенції, а в тих випадках, коли цього вимагає або дозволяє конвенція, - виходячи з норм іншого міжнародного законодавства (контексту), ПК України або іншого законодавства;
(3) співставлення встановлених ПК України правил оподаткування (перший крок) з межею, до якої певна конвенція дозволяє або не заперечує можливості оподаткування в Україні (другий крок).
Відповідно до підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України (в редакції до 23.05.2020) резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Поняття «доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України» визначене підпунктом 141.4.1 пункту 141.4 статті 141, і включає, серед іншого, дивіденди, що сплачуються на користь нерезидента (підпункт «б»).
У даному випадку, ТОВ «Технопласт» здійснювало виплати дивідендів на користь компанії PROFSMART TRADING LIMITED. При цьому, такі виплати здійснювались безпосередньо на користь компанії-нерезидента, а не на користь його постійного представництва на території України; положення міжнародного договору з країною резиденції компанії PROFSMART TRADING LIMITED не передбачають іншого.
За таких умов, товариство в силу положень підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України зобов`язано було утримати податок на репатріацію за ставкою 15% від суми виплачених процентів та за їх рахунок.
Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.
Пунктом 36.1 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно зі статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
У силу підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України податкове законодавством вимагає сплати податку саме податковим агентом, а відтак, перенесення обов`язку щодо сплати податку безпосередньо на отримувача доходів (компанію PROFSMART TRADING LIMITED) не є виправданим.
Як було зазначено, ТОВ «Технопласт», з посиланням на пункт 2 статті 10 Конвенції утримало податок на доходи нерезидентів не за ставкою 15%, як передбачено Податковим кодексом, а за ставкою 5% від суми виплати.
У той же час, відповідно до пункту 4 статті 10 Конвенції, положення пунктів 1 і 2 цієї статті не застосовуються, якщо особа - фактичний власник дивідендів, яка є резидентом Договірної Держави, здійснює підприємницьку діяльність в іншій договірній Державі, резидентом якої є компанія, що сплачує дивіденди, через розташоване в ній постійне представництво, і холдинг, стосовно якого сплачуються дивіденди, справді пов`язаний з таким постійним представництвом. У такому випадку застосовуються положення статі 7 цієї конвенції.
Відповідно до пункту 1 статті 5 Конвенції, для цілей цієї Конвенції термін «постійне представництво» означає постійне місце діяльності, через яке повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність підприємства. Відповідно до пункту 5 статті 5 Конвенції, незважаючи на положення пунктів 1 і 2 цієї статті, якщо особа, інша ніж агент з незалежним статусом, до якого застосовується пункт 6 цієї статті, діє від імені підприємства та має, та звичайно використовує повноваження в Договірній Державі укладати контракти від імені підприємства, то це підприємство розглядається як таке, що має постійне представництво в цій державі стосовно будь-якої діяльності, яку ця особа виконує для підприємства за винятком, якщо діяльність цієї особи обмежується тією, що зазначена в пункті 4 цієї статті, яка якщо і здійснюється через постійне місце діяльності, не може перетворити це постійне місце діяльності у постійне представництво відповідно до положень цього пункту.
Пунктом 3.2 статті 3 Конвенції передбачено, що при застосуванні цієї Конвенції, будь-який термін, не визначений в Конвенції, має, якщо з контексту не випливає інше, те значення, яке надається йому законодавством цієї держави стосовно податків, на які поширюється дія цієї Конвенції.
Відповідно до статті 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів (Україна приєдналась до цієї Конвенції згідно з Указом Президії Верховної Ради УРСР «Про приєднання до Конвенції із застереженнями та заявою» від 14 квітня 1986 року №2077-XI) договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до їх звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору.
Текст Конвенція в частині визначення поняття «постійне представництво» відповідає визначенню, яке наведено в Модельній конвенції. За відсутності спеціальних застережень договірних сторін слід виходити з того, що при добросовісному застосуванні Конвенції сторони будуть прагнути до узгодженого застосування термінів.
У силу положень статті 32 Віденської конвенції Коментарі застосовуються як додаткове джерело тлумачення міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування.
Отже, положення Модельної податкової конвенції ОБСР, а також офіційного Коментаря до неї мають важливе значення при дослідженні такого питання як наявність або відсутність у представництва нерезидента в Україні статусу постійного представництва.
Стосовно допоміжного характеру діяльності пункт 3 Коментарів ОЕСР до статті 5 вказує, що в межах добре організованого бізнесу кожна частина вносить вклад в продуктивність цілого. Вказівка відносно того, що місце діяльності не обов`язково має бути продуктивним, також міститься і в пункті 7 Коментарів ОЕСР до статті 5.
При цьому, термін «місце діяльності» охоплює будь-які приміщення, будівлі або споруди, що використовуються для ведення підприємства, незалежно від того, чи використовуються вони лише для цієї цілі. Місце діяльності також може існувати, коли жодних приміщень не використовується (або не вимагається) для ведення бізнесу, а просто підприємство в своєму розпорядженні має певний простір. Не має значення, чи приміщення, будівлі або споруди перебувають у власності, чи є орендованими, чи використовуються з інших причин. Місце діяльності може знаходитись в приміщеннях іншого підприємства (п.10 Коментарів ОЕСР до ст. 5).
Одного лише факту, що підприємство має можливість використовувати певний простір, і цей простір використовується для господарської діяльності, вже достатньо для того, щоб стверджувати про наявність місця діяльності. Жодні формальні повноваження для використання не потребуються. Відтак, наприклад, постійне представництво може існувати навіть у випадку, коли підприємство має певне розташування без законних підстав, але веде в ньому господарську діяльність (пункт 11 Коментарів ОЕСР до статті 5).
Вказані дії, в їх сукупності, становлять основний предмет господарської діяльності для компанії PROFSMART TRADING LIMITED, фізичні особи резиденти України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . ОСОБА_4 проводять основну діяльність кіпрської компанії (інвестування), створюють основне джерело доходів для кіпрської компанії (дивіденди), здійснюють представлення інтересів компанії на території України.
Більше того, незалежно від того, яке конкретно з вказаних місць може бути визнано як місце діяльності, в силу положень пункту 5 статті 5 Конвенції вважається, що підприємство договірної держави (компанія PROFSMART TRADING LIMITED) розглядається як таке, що має постійне представництво в Україні, оскільки в Україні діє від імені підприємства особа, інша, ніж агент з незалежним статусом ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Петренко С.Д.) використовує повноваження укладати в Україні контракти від імені підприємства.
Таким чином, діяльність, яка здійснювалась в Україні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 в інтересах компанії PROESMART ReHTa, LIMIED, становить, власне, предмет господарської діяльності компанії нерезидента, і не може вважатися діяльністю допоміжного характеру. При цьому, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не є по відношенню до компанії ТОВ «Технопласт» агентами з незалежним статусом, оскільки активно залучені до діяльності групи пов`язаних компаній, до яких входить, зокрема, компанія ТОВ «Технопласт» ( ОСОБА_9 , ОСОБА_8 отримують доходи та заробітну плату від українських підприємств, які є пов?язаними між собою, ОСОБА_4 , представляючи бенефіцарного власника ТОВ «Технопласт» одночасно займає посаду директора ТОВ «Технопласт»).
Вказані дії, в їх сукупності, становлять основний предмет господарської діяльності для компанії PROFSMART TRADING LIMITED, фізичні особи резиденти України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 проводять основну діяльність кіпрської компанії інвестування), створюють основне джерело доходів для кіпрської компанії (дивіденди), здійснюють представлення інтересів компанії на території України.
Сукупність дій з укладання договорів та управління коштами компанії PROFSMART FRADING LIMITED, що надходили на рахунки, здійснювались в місцях, кожне з яких може ототожнюватись з місцем часткового здійснення господарської діяльності компанії PROFSMART TRADING LIMITED: ??
- фактичне місце здійснення діяльності ТОВ «Технопласт» - Київська область, м. Ірпінь, вул. Покровська, 16/3;
- місце реєстрації ОСОБА_7 - АДРЕСА_1 ; ??
- місце реєстрації ОСОБА_8 - АДРЕСА_2 .
Більше того, незалежно від того, яке конкретно з вказаних місць може бути визнано, як місце діяльності, в силу положень пункту 5 статті 5 Конвенції вважається, що підприємство договірної держави (компанія PROFSMART TRADING LIMITED) розглядається як таке, що має постійне представництво в Україні, оскільки в Україні діють від імені підприємства особи, інші, ніж агенти з незалежним статусом ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та використовують надані повноваження здійснювати всі або будь-які дії, в тому числі укладати, керувати, вести ділові справи, пов`язані з бізнесом та справами підприємства, укладати від імені підприємства в Україні будь-які правочини.
Враховуючи вимоги чинного законодавства, а також встановлені під час перевірки дані, можна дійти до висновку, що діяльність вищевказаних осіб не підпадає під ознаки діяльності, що має підготовчий або допоміжний характер, а здійснювалась виключно в інтересах забезпечення господарської діяльності компанії PROFSMART TRADING LIMITED.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в порушення підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України, позивач безпідставно застосував ставку податку на доходи нерезидентів 5% замість 15%, що призвело до заниження податку на доходи іноземних юридичних осіб на загальну суму 1120097,00 грн., у тому числі за 1 квартал 2017 року в сумі 47919,00 грн., за 3 квартал 2017 року в сумі 27688,00 грн., за 4 квартал 2017 року в сумі 874778,00 грн., 3 квартал 2019 року в сумі 69104,00 грн., за 2 квартал 2021 року в сумі 100608,00 грн.
Отже, враховуючи сукупність встановлених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність висновків акта перевірки, на підставі яких контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
При цьому, вказані вище висновки у повному обсязі спростовують наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Технопласт» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                Ганечко О.М. 

                                                                                          Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 25.08.2025.