УХВАЛА
28 липня 2025 року                                                 
м. Київ
 
справа № 755/7152/25
провадження № 61-8942ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія Київводоканал», Комунального підприємства «Київкомінсервіс», енергоофісу «YASNO», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Акціонерного товариства «Київгаз» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 засобами електронної пошти звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія Київводоканал», Комунального підприємства «Київкомінсервіс», енергоофісу «YASNO», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Акціонерного товариства «Київгаз»  про захист прав споживача.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з підстав передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року залишено без змін.
08 липня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду 
від 11 червня 2025 року у справі № 755/7152/25.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанції порушено норми процесуального права при вирішенні питання про повернення позовної заяви, оскільки вимогами чинного законодавства не передбачено обов`язку накладання електронного цифрового підпису на звернення громадян подані до суду засобами електронної пошти.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві, та відповідно, постанова апеляційного суду, прийнята за результатами перегляду такої ухвали, не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у статті 175 ЦПК України, частиною другою якої передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
Частиною першою, другою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. 
Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
У частині четвертій статті 183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України встановлено, що заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
У постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 204/2321/22 (провадження 
№ 14-48цс22) Велика Палата Верховного Суду зазначила: «З огляду на «якість закону» фізична особа (за винятком адвокатів та інших, передбачених пунктом 10 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, осіб) під час звернення до суду має чітко розуміти, що в неї є можливість через підсистему «Електронний суд» створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи, проте реєстрація офіційної електронної адреси для фізичної особи в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі є добровільною, а кваліфікований електронний підпис має презумпцію його відповідності власноручному підпису, тому у такому випадку звернення до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є аналогічним безпосередньому зверненню до суду.
Законодавець допускає подання фізичною особою нарівні з паперовою формою, зокрема, апеляційних скарг в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи та подання такого документа через підсистеми «Електронний суд» та «Електронний кабінет», або з використанням офіційної електронної адреси із засвідченням кваліфікованим електронним підписом.
Звернення фізичної особи до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є належним та правомірним способом безпосереднього звернення до суду, що ототожнюється із безпосереднім зверненням до суду через канцелярію або традиційними засобами поштового зв`язку і має кваліфікуватися саме як безпосереднє звернення до суду».
Верховний Суд у постанові від 03 травня 2022 року у справі № 205/5252/19 (провадження № 61-1125св22) зазначив, що процесуальні документи, скріплені електронним цифровим підписом, можуть бути надіслані учасниками справи на офіційну електронну адресу суду. А суди зобов`язані перевіряти такі документи та обґрунтувати свої висновки з посиланням на протокол створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі № 2-248/10 (провадження № 61-15960св24).
Перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції встановив, що позовна заява подана засобами електронної пошти, однак не була скріплена електронним цифровим підписом, тому суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви особі, яка її подала.
За загальним правилом, повернення позовної заяви не позбавляє позивача права подати нову позовну заяву, оформлену відповідно до вимог статті 175 ЦПК України, тому суд першої інстанції з висновками якого погодився алеляційний суд, правильно зазначив, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції, та не свідчать про порушення судами норм процесуального права при поверненні позовної заяви.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про повернення позовної заяви є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 43, 175, 183, 185, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду 
від 11 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія Київводоканал», Комунального підприємства «Київкомінсервіс», енергоофісу «YASNO», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Акціонерного товариства «Київгаз» про захист прав споживача.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                             О. В. Білоконь
                                                                                             Н. Ю. Сакара