РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 564/1617/25
Провадження № 22-ц/4815/881/25
Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Боймиструка С.В.,
суддів: Хилевич С.В., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Хлуд І.П.,
за участю: ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вітошко Юрій Георгійович, на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
в с т а н о в и в:
Позивачка ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є вона.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2025 року у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням – відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду,   ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вітошко Юрій Георгійович, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушеннясудом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про непідсудність заявленої вимоги в порядку цивільного судочинства, мотивуючи наявністю позасудового порядку зняття особи з місця реєстрації за заявою власника. Апелянт обґрунтовано вказує, що спір про припинення права користування житлом є приватноправовим і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до ст. 19 ЦПК України.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 09.07.2002, а також практикою Європейського суду з прав людини, доступ до суду не може ставитися у залежність від попереднього використання позасудових засобів захисту. Суд не має права відмовляти у відкритті провадження лише з огляду на існування позасудового порядку.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та постанова Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» передбачають можливість зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власником житла. У разі відмови уповноваженого органу у знятті особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання, таке рішення може бути оскаржено у порядку адміністративного судочинства.
Тому суд дійшов висновку, що питання зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за заявою власника житла віднесено до повноважень органу реєстрації та центру надання адміністративних послуг, а позивачу слід відмовити у відкритті провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до статті 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання, на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
За змістом частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ст. 16 ЦПК України).
Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Позасудовий порядок вирішення спорів не входить до жодної з форм судочинства, а тому суд першої інстанції безпідставно посилався на п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.
При цьому суд також помилково застосував висновки Верховного Суду щодо порядку розгляду заяв про встановлення юридичних фактів, що виключає наявність спору.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За викладених обставин доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374 379 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вітошко Юрій Георгійович, задовольнити.
Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2025 року скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. .
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 17 липня 2025 року.

Судді:                                                                         Боймиструк С.В.

                                                                               Хилевич С.В.

                                                                               Шимків С.С.