УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 червня 2025 року
м. Київ
справа № 333/3713/25
провадження № 51-2442 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого        ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 26 травня 2025 року про повернення апеляційної скарги,
встановив:
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 26 травня 2025 року, на підставі 
статей 396, 399 КПК України, повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 
2025 року, якою  відмовлено у відкритті провадження за скаргою останнього на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у  м. Мелітополі.
Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, долучені копії судових рішень, примірник апеляційної скарги та інші матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з положеннями ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді, у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 309 КПК України передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Разом з тим, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначається судове рішення, яке оскаржується, назва суду, який його ухвалив, а також вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції мають узгоджуватися з положеннями ч. 3 ст. 407 КПК України, якою регламентовано, що суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвали слідчого судді має право: залишити вирок або ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали та долученої апеляційної скарги, апеляційний суд встановив невідповідність скарги вимогам ч. 2 ст. 396 КПК України, що позбавило суд можливості визначити суть та межі апеляційного перегляду, а відтак розглянути її по суті з прийняттям рішення відповідно до визначених законом повноважень.
Положеннями ч. 1 ст. 399 КПК України передбачено, що таке процесуальне рішення, як залишення скарги без руху, застосовується до апеляційних скарг на вирок чи ухвалу суду першої інстанції і приписи цієї норми не можуть бути застосовані до апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів.
Вказана позиція узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним в постанові від  18 листопада 2019 року у справі № 686/24639/17 (провадження  
№ 51-5496 кмо 18), в якому зазначено, що під час апеляційного перегляду рішень слідчих суддів апеляційний суд не вправі ухвалювати рішення про залишення апеляційної скарги без руху та про її повернення, якщо особа не усунула недоліків, оскільки положення ст. 398 КПК України, частин 1, 2 та п. 1 ч. 3 
ст. 399 цього Кодексу застосовуються до апеляційних скарг, поданих на судові рішення, передбачені частинами 1, 2 ст. 392 КПК України, а що стосується оскарження судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 392 цього Кодексу 
(ухвали слідчого судді), то застосуванню підлягають положення ст. 422 КПК України.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню, а тому діяв відповідно до положень п. 2 ч. 3 
ст. 399 КПК України і прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і суд касаційної інстанції.
Окрім того, відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції у порядку, передбаченому КПК України із апеляційною скаргою та, при необхідності, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням причин, які перешкодили подати скаргу у передбачений законом строк та які, на думку особи, є поважними.
З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 26 травня 2025 року про повернення апеляційної скарги. 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                  ОСОБА_3