УХВАЛА
 
07 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 359/3342/22
провадження № 61-5998ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І.,                   Литвиненко І. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 04 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» про визнання умов трудового договору протиправними та недійсними, визнання частково нечинним штатного розпису, зобов`язання привести штатний розпис у відповідність із класифікатором посад та законом, внести зміни у наказ про призначення на посаду, встановити надбавки та премію, стягнення недоплаченої частини заробітної плати, визнання протиправними дій, що полягали у заниженні розміру премій, зобов`язання скасувати накази та встановити новий розмір премій, стягнення недоплаченої частини премій, компенсації за невикористані відпустки, компенсації за використання особистого комп`ютера та принтера, визнання протиправними дій щодо встановлення заниженого розміру підвищення посадового окладу, зобов`язання скасувати наказ про підвищення посадового окладу, стягнення посадової надбавки в подвійному розмірі, недоплаченої матеріальної допомоги, зобов`язання скасувати наказ про звільнення з роботи, поновлення на роботі,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» про визнання умов трудового договору протиправними та недійсними, визнання частково нечинним штатного розпису, зобов`язання привести штатний розпис у відповідність із класифікатором посад та законом, внести зміни у наказ про призначення на посаду, встановити надбавки та премію, стягнення недоплаченої частини заробітної плати, визнання протиправними дій, що полягали у заниженні розміру премій, зобов`язання скасувати накази та встановити новий розмір премій, стягнення недоплаченої частини премій, компенсації за невикористані відпустки, компенсації за використання особистого комп`ютера та принтера, визнання протиправними дій щодо встановлення заниженого розміру підвищення посадового окладу, зобов`язання скасувати наказ про підвищення посадового окладу, стягнення посадової надбавки в подвійному розмірі, недоплаченої матеріальної допомоги, зобов`язання скасувати наказ про звільнення з роботи, поновлення на роботі.
Бориспільський міськрайонний суд Київської області рішенням від 30 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 залишив без задоволення.
Київський апеляційний суд постановою від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 року залишив без змін.
09 травня 2025 року ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року.
Верховний Суд ухвалою від 04 червня 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 рокута постанову Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року у справі № 359/3342/22.
05 серпня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 04 червня 2025 року, в якій заявник просить роз`яснити вказану ухвалу надавши відповіді на наступні питання:                           чи були розглянуті аргументи касанта щодо порушення статті 262 ЦПК України;  чи вважає Верховний Суд обґрунтованим ігнорування судами двох наказів                           № 88-ОС/20 від 23 березня 2020 року; чи застосовувався стандарт доказування «вірогідності доказів»; чи вважає Верховний Суд, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, зокрема Закону України «Про охорону праці»; чи вважає Верховний Суд, що відмова у постановленні окремої ухвали за статтею 262 ЦПК України не є істотним порушенням процесуального права. 
Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового документа, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення виникає у зв`язку з тим, що рішення суду неоднозначно розуміється та з метою уможливлення його виконання, якщо таке не можливе через незрозумілість резолютивної частини судового рішення.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
З огляду на зміст зазначеної норми, роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню на підставі Закону України                                 «Про виконавче провадження».
Аналогічний висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду                     від 22 лютого 2023 року у справі № 596/1922/18 (провадження № 14-13зц23).
Судове рішення, яке просить роз`яснити ОСОБА_1 , є ухвалою про відмову у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року. 
Таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, не допускає декілька варіантів тлумачення, є зрозумілим, а тому не підлягає роз`ясненню в порядку статті 271 ЦПК України. 
В ухвалі суду про відмову у відкритті касаційного провадження наведені мотиви, з яких виходив суд касаційної інстанції при прийнятті такого судового рішення.
Порушені заявником питання не стосуються обставин, за яких судове рішення може бути роз`яснене. Заявник у поданій заяві фактично просить переглянути рішення суду касаційної інстанції та висловлює непогодження з висновками, викладеними у його тексті.
Враховуючи вищевикладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 04 червня 2025 року у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 04 червня 2025 року у справі за позовом                             ОСОБА_1 до Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» про визнання умов трудового договору протиправними та недійсними, визнання частково нечинним штатного розпису, зобов`язання привести штатний розпис у відповідність із класифікатором посад та законом, внести зміни у наказ про призначення на посаду, встановити надбавки та премію, стягнення недоплаченої частини заробітної плати, визнання протиправними дій, що полягали у заниженні розміру премій, зобов`язання скасувати накази та встановити новий розмір премій, стягнення недоплаченої частини премій, компенсації за невикористані відпустки, компенсації за використання особистого комп`ютера та принтера, визнання протиправними дій щодо встановлення заниженого розміру підвищення посадового окладу, зобов`язання скасувати наказ про підвищення посадового окладу, стягнення посадової надбавки в подвійному розмірі, недоплаченої матеріальної допомоги, зобов`язання скасувати наказ про звільнення з роботи, поновлення на роботі. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           І. В. Литвиненко