ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/7864/24	
(суддя Притула К.М.,м. Кропивницький)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі №340/7864/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 грудня 2024 року звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , згідно з яким, просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 10 грудня 2022 року по 29 квітня 2023 року у розмірі 467741 грн. 93 коп.
Позовна заява фактично обґрунтована тим, що позивач має право на додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн на місяць за період стаціонарного лікування, тобто з 10 грудня 2022 року по 30 березня 2023 року, а також за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 690 від 02 березня 2023 року, тобто з 31 березня 2023 року по 29 квітня 2023 року, а тому відповідач має виплатити позивачу 467741, 93 грн, які на думку позивача не донараховано йому.  
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що травма «ТАК, пов`язана з проходженням військової служби» не дає підстав для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, або перебування у відпустці для лікування після поранення.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що ОСОБА_1 до цього часу перебуває на військовій службі, проте, не отримав та не отримує жодних виплат ані за період стаціонарного лікування, ані за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення. За підрахунком позивача заборгованість відповідача із зазначеної виплати за період з 10.12.2022 року по 30.03.2023 року становить: 100000 грн. : 31 день х 21 день + 100000 грн. х 3 міс. = 367741.93 грн.; за період з 31.03.2023 року по 29.04.2023 року: 100000 грн. х 1 міс. = 100000 грн. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 станом на дату звернення до суду складає 467741,93 коп.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач з червня 2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
          Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, 05 грудня 2022 року під час передислокації роти його було залишено у с. Ягідне Бахмутського району Донецької області.  
           08 грудня 2022 року самостійно вийшовши з зазначеного населеного пункту, позивач приєднався до нового місця дислокації роти. 
          Наступного дня в нього було діагностоване відмороження пальців обох стоп, надана невідкладна медична допомога, після чого направлено до медичної установи (а.с.11). 
          У період з 10 по 13 грудня 2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня № 4» Дніпровської міської ради (а.с.12)
13 грудня 2022 року позивача було переведено до КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», де він перебував на стаціонарному лікуванні до 02 березня 2023 року (а.с.13)
21 грудня 2022 року йому була проведена ампутація пальців обох стоп; 27 січня 2023 року позивачеві була проведена ампутація обох стоп за Шарпом. Крім того, за період перебування у стаціонарі КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» було проведене лікування супутніх травм та захворювань (а.с.14).
Відповідно до довідки ВЛК КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 690 від 02 березня 2023 року отримана ОСОБА_1 травма у вигляді відмороження та гангрени обох стоп «Так, пов`язана з проходженням ним військової служби» та належить до категорії важких. У зв`язку з отриманням травми та перенесеним лікуванням позивач за висновком ВЛК потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.15).
У період з 06 по 30 березня 2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради, де отримував антибіотико - терапію, знеболюючі, лікування ФЗТ, ЛФК, перев`язки  (а.с.17).
Стягнення з відповідача на користь позивача 467741 грн. 93 коп, що виникли через не нарахування та не виплату позивачу додаткової винагороди за період з 10 грудня 2022 року по 29 квітня 2023 року збільшеної до 100000 грн на місяць за період стаціонарного лікування є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року та триває по теперішній час.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі, також - Постанова №168), яка набрала чинності 28.02.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року. 
Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин), зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які, зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що Постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000 грн, а саме:
1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
В підтвердження наявності у позивача права на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн позивачем надано до суду довідку військово-лікарської комісії, виписки із медичної картки стаціонарного хворого, довідку про тимчасову непрацездатність (а.с. 11-18).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що підставою для отримання додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн можуть бути документи, які підтверджують факт того, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини або перебував у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Натомість до суду не надано доказів того, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним саме із захистом Батьківщини.
Надані позивачем до суду медичні документи свідчать про отримання позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва), проте не підтверджують того, що таке поранення пов`язано саме із захистом Батьківщини.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що документом, який би міг підтвердити факт того, що отримане позивачем поранення (контузія, травма, каліцтво) пов`язано саме із захистом Батьківщини може бути довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) в якій би містилася така інформація або акт проведення службового розслідування в якому б містилася така інформація.
Натомість, позивачем таких документів до суду не надано.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять документів, які б підтверджували той факт, що отримане позивачем поранення (контузія, травма, каліцтво) отримано під час виконання бойового завдання при безпосередній участі у бойових діях здійснених ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та пов`язано саме з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не мав підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі №340/7864/24 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
           Повне судове рішення складено 24 червня 2025 року.    
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов