ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року	Львів	Справа № 140/2546/24 пров. № А/857/17759/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Обрізка І.М.,
суддів                                                                                   Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної установи «Ковельська виховна колонія» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року, прийняте суддею Димарчук Т.М. у місті Луцьку, у справі за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до  Державної установи «Ковельська виховна колонія» про стягнення податкового боргу,-

                                                         встановив:

ГУ ДПС у Волинській області (надалі – позивач) звернулося з адміністративним позовом до Державної установи «Ковельська виховна колонія»  (надалі – ДУ, відповідач) про стягнення податкового боргу у розмірі 308  776,93 грн.  
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 позов задоволено: стягнуто з рахунків ДУ у банках, що обслуговують такого платника податків, в дохід держави податковий борг у розмірі 308776,93 грн.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що у відповідності до пункту 59.1 статті 59 ПК України податковим органом ДУ «Ковельська виховна колонія» надсилалась податкова вимога форми «Ю» від 04.04.2023 №0000194-1303-0320, яка повернулась на адресу податкового органу з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням.
Вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу, доказів добровільної сплати заборгованості відповідачем суду не надано.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ДУ подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що установою були вжиті всі можливі заходи для погашення існуючої заборгованості із сплати податкового боргу, додаткових та резервних джерел фінансування та можливості отримання додаткового прибутку установ виконання покарань, для оплати будь-яких платежів, не передбачених кошторисом витрат, чинним законодавством не передбачено. На сьогодні, у зв`язку з оптимізацією установи шляхом її консервації, фінансування колонії зведено до цілковитого мінімуму, з вересня 2021 Державна установа «Ковельська виховна колонія» Фондом державного майна України виставлена на приватизацію.
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що  ДУ «Ковельська виховна колонія» зареєстроване як юридична особа 08.08.2000 та перебуває на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Волинській області, має відкриті рахунки в банківських установах, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також довідкою про наявність боргу по платежах до бюджету ДУ (а.с.3).
Станом на 22.02.2024 за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 308 776,93 грн, що підтверджується довідкою контролюючого органу про наявність боргу по платежах до бюджету ДУ (а.с.3), розрахунком сум податкового боргу ДУ «Ковельська виховна колонія» (а.с.4) та зворотнім боком облікових карток платника податків із земельного податку з юридичних осіб та з податку на прибуток приватних підприємств (а.с.13-16). 
Податковий борг по земельному податку з юридичних осіб виник внаслідок несплати відповідачем самостійно задекларованих платежів згідно поданих податкових декларацій з плати за землю:
- на 2022 рік  №9028314264 від 14.02.2022 на суму 212844,67 грн, в тому числі по термінах сплати 02.03.2022, 30.03.2022, 03.05.2022, 30.05.2022, 30.06.2022, 01.08.2022, 30.08.2022, 30.09.2022, 31.10.2022, 30.11.2022 30.12.2022 (де щомісячні нарахування становлять 17737,06 грн) та по терміну сплати 30.01.2023 (нарахування становить 17737,01 грн);
Згідно поданої самостійно за 2022 рік уточнюючої податкової декларації №9045881606 від 12.04.2022 платником нараховано до збільшення податкового зобов`язання на суму 21275,30 грн, в тому числі по термінах сплати 12.04.2022, 03.05.2022, 30.05.2022, 30.06.2022, 01.08.2022, 30.08.2022, 30.09.2022, 31.10.2022, 30.11.2022 30.12.2022 (де щомісячні нарахування становлять 1772,93 грн) та по терміну сплати 30.01.2023 (нарахування становить 1773,07 грн);
- на 2023 рік  №9015026210 від 06.02.2023 на суму 269237,93 грн, в тому числі по термінах сплати 02.03.2023, 30.03.2023, 01.05.2023, 30.05.2023, 30.06.2023, 31.07.2023, 30.08.2023, 02.10.2023, 30.10.2023, 30.11.2023 02.01.2024 (де щомісячні нарахування становлять 22436,49 грн) та по терміну сплати 30.01.2024 (нарахування становить 22436,54 грн).
Таким чином, загальна заборгованість по земельному податку з юридичних осіб, з урахуванням наявної переплати станом на 01.03.2022 на суму 15322,82 грн та часткової сплати на суму 179258,15 грн, становить 308776,93 грн, яку ГУ ДПС у Волинській області просить стягнути з банківських рахунків ДУ .
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки   податкову декларацію   на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому   статтею 46   цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. 
Згідно із пунктом 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Сума узгодженого грошового зобов`язання, згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом є податковим боргом.
Згідно із підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому   податкову вимогу   в   порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. 
Згідно з пунктом 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
У відповідності до пункту 59.1 статті 59 ПК України податковим органом ДУ «Ковельська виховна колонія» надсилалась податкова вимога форми «Ю» від 04.04.2023 №0000194-1303-0320, яка повернулась на адресу податкового органу з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням (а.с.5-6).
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу, доказів добровільної сплати заборгованості відповідачем не надано ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пунктів 95.2 - 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Про наявність у ДУ «Ковельська виховна колонія» відкритих рахунків у банках свідчить довідка  надана ГУ ДПС у Волинській області (а.с.3).
Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг, а вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, тому позовні вимоги про стягнення з банківських рахунків ДУ податкового боргу в розмірі 308776,93 грн підлягають до задоволення.
Покликання апелянта на відсутність фінансування не заслуговує на увагу, оскільки не може бути підставою для скасування рішення про стягнення податкового боргу.
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи. 
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                            постановив:

Апеляційну скаргу Державної установи «Ковельська виховна колонія» залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року в справі №140/2546/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	М. А. Пліш 	
 	 	Т. І. Шинкар